Édouard Philippe
Édouard Philippe | |
---|---|
![]() | |
23. premiér Francie (171. předseda vlády Francie) | |
Ve funkci: 15. května 2017 – 3. července 2020 | |
Prezident | Emmanuel Macron |
Předchůdce | Bernard Cazeneuve |
Nástupce | Jean Castex |
Stranická příslušnost | |
Členství | Socialistická strana (1990–1992) Unie pro lidové hnutí (2002–2015) Les Républicains (2015–2018) Horizons |
Narození | 28. listopadu 1970 (52 let) Rouen |
Choť | Édith Chabre |
Děti | 3 |
Sídlo | Hôtel Matignon |
Alma mater | École de Gaulle-Adenauer (do 1988) Pařížský institut politických věd (do 1992) École Nationale d'Administration (1995–1997) Lycée Janson-de-Sailly |
Profese | politik a advokát |
Ocenění | velkokříž Národního řádu za zásluhy (2017) velkokříž Řádu za zásluhy (2019) čestný důstojník Řádu Austrálie (2019) velkodůstojník Řádu čestné legie (2020) |
Podpis | ![]() |
Commons | Édouard Philippe |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Édouard Charles Philippe (* 28. listopadu 1970 Rouen) je francouzský právník a politik, v letech 2017–2020 předseda francouzské vlády. Jako člen Unie pro lidové hnutí, později přetransformované do Republikánů, byl od roku 2012 poslancem Národního shromáždění za obvod Seine-Maritime č. 7. V roce 2010 se stal starostou města Le Havre, do funkce byl opětovně zvolen v roce 2020.
Původ a vzdělání
Édouard Philippe se narodil v Rouenu v Normandii. Oba jeho rodiče pracovali jako učitelé francouzštiny a byli levicového politického zaměření. Maturitu složil v německém městě Bonnu, kde jeho otec působil několik let jako ředitel Francouzského gymnázia (Lycée Français). Ovládá proto perfektně němčinu.[1] Poté studoval na institutu Sciences Po, který absolvoval v roce 1992. V letech 1995 až 1997 dokončil svá studia na prestižní École nationale d'administration.
Při studiích na Sciences Po byl ovlivněn politickým směrem bývalého premiéra Michela Rocarda. Hlásil se k jeho sociálně-demokratickému křídlu v Socialistické straně. Když ale byl Rocard sesazen z vedení strany, odvrátil se Philippe od socialistů.
Po absolvování ENA v roce 1997 nastoupil zaměstnání jako spolupracovník Státní rady,[2][3] přičemž se specializoval na právo veřejných zakázek.[4]
Politická kariéra
V roce 2001 Philippe se stal náměstkem primátora Le Havre Antoinea Rufenachta a měl na starost právní věci.[5] Rufenacht sloužil ve funkci starosty v letech 1995 až 2010, řídil také kampaň Jacqua Chiraca pro prezidentské volby v roce 2002. Když si Philippe uvědomil názorovou spřízněnost mezi Michelem Rocardem a Alainem Juppém, podporoval Juppého v době vzniku Unie pro lidové hnutí (UMP) v roce 2002. Ve stejném roce kandidoval v parlamentních volbách, ale neuspěl. Následně pracoval generální ředitel UMP pod Juppého vedením až do roku 2004, kdy byl Juppé odsouzen v případě fiktivních zaměstnanců. Philippe pak získal práci v soukromém sektoru a začal pracovat s americkou právní firmou Debevoise & Plimpton LLP. V roce 2004 byl také zvolen do rady regionu Horní Normandie.
Po vítězství Nicolase Sarkozyho v prezidentských volbách v roce 2007 krátce sloužil jako ministr životního prostředí v Juppého vládě. Následně byl jmenován ředitelem pro vztahy s veřejností ve společnosti Areva, kde pracoval od roku 2007 do roku 2010. V roce 2008 byl zvolen do generální rady departementu Seine-Maritime[6] a v roce 2010 se stal po rezignaci Rufenachta starostou města Le Havre a také předsedou zastupitelstva aglomerace Le Havre. V roce 2012 po smrti Jeana-Yvese Besselata nastoupil jako jeho náhradník na místo poslance Národního shromáždění[7] a obhájil ho úspěšně ještě v témže roce v parlamentních volbách. V roce 2014 v komunálních volbách obhájil i svůj mandát starosty Le Havre, když hned v prvním kole získal 52 % hlasů.
V roce 2016 se zúčastnil zasedání mezinárodního uskupení Bilderberg v Drážďanech.[8]
V pravicových prezidentských primárkách v roce 2016 pracoval pro kampaň Alaina Juppého jako jeho mluvčí.[9] Následně se připojil ke kampani Françoise Fillona, ale opustil ho, když byl Fillon předvolán před soud 2. března kvůli své aféře s nelegálními zaměstnanci.[10] Vzhledem k červnovým parlamentním volbám vyhlásil, že už nebude kandidovat, aby neporušil zákon o kumulaci funkcí.
Dne 15. května 2017 nový prezident Emmanuel Macron jmenoval Philippa předsedou vlády; v té době byl prvním předsedou vlády z jiné strany (či hnutí) než samotný prezident od doby, kdy v roce 2002 skončilo společné vládnutí socialistického premiéra Lionela Jospina a republikánského prezidenta Jacqua Chiraca.. Dne 3. července 2020 podal z důvodu neúspěchu vládní strany v komunálních volbách demisi.
Osobní život
Jeho žena Edith Chabreová je pedagožka na Sciences Po, spolu mají tři děti.[11][12]
Výběr z díla
- PHILIPPE, Edouard; BOYER, Gilles. L'Heure de vérité. [s.l.]: Flammarion ISBN 2081237725.
- PHILIPPE, Edouard; BOYER, Gilles. Dans l'ombre. [s.l.]: JC Lattès, 2011. ISBN 9782709637558.
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Édouard Philippe na anglické Wikipedii.
- ↑ WIEGEL, Michaela: Parteiübergreifend (Nadstranický), Frankfurter Allgemeine Zeitung, 16. května 2017, s.10 (německy).
- ↑ Edouard Philippe de A à Z. Le Point. 2010-12-16. Dostupné online [cit. 2017-05-15]. (francouzsky)
- ↑ Trois choses à savoir sur Edouard Philippe, le nouveau Premier ministre. L'Express. 2017-05-10. Dostupné online [cit. 2017-05-15]. (francouzsky) Archivováno 14. 5. 2017 na Wayback Machine.
- ↑ Qui est Edouard Philippe, le juppéiste nommé Premier ministre par Macron?. BFMTV [online]. 2017-05-14 [cit. 2017-05-15]. Dostupné online. (francouzsky)
- ↑ Biographie et actualités de Edouard Philippe. France Inter [online]. [cit. 2017-05-15]. Dostupné online. (francouzsky)
- ↑ Edouard Philippe : Biographie et articles. Le Point [online]. [cit. 2017-05-15]. Dostupné online. (francouzsky)
- ↑ Jean-Yves Besselat, député UMP de Seine-Maritime, est mort. Le Monde. 2012-03-23. Dostupné v archivu pořízeném dne 2018-07-24. (francouzsky)
- ↑ Archivovaná kopie. www.bilderbergmeetings.org [online]. [cit. 2017-05-16]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2016-12-02.
- ↑ QG, porte-parole: Alain Juppé lance sa campagne. BFMTV. 2014-10-14. Dostupné online [cit. 2017-05-15]. (francouzsky)
- ↑ Les juppéistes Apparu, Philippe et Béchu se retirent de la campagne Fillon. Le Figaro. 2017-03-02. Dostupné online [cit. 2017-05-15]. (francouzsky)
- ↑ Edouarde Philippe. 14th World Conference Cities and Ports [online]. [cit. 2017-05-15]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2017-08-06. (anglicky)
- ↑ All you need to know about France's new Prime Minister Edouard Philippe. The Local. 2017-05-15. Dostupné online [cit. 2017-05-15]. (anglicky)
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Édouard Philippe na Wikimedia Commons
- životopis na webu Národního shromáždění
- životopis na webu města Le Havre
Média použitá na této stránce
Autor: Dessiné par Jérôme BLUM le 5 septembre 2007. Készítette: Jérôme BLUM 2007., Licence: CC BY-SA 2.0 fr
unofficial armorial bearings of the French republic, created from France coa.png. (The only official emblem of France is its tricolour flag).
Autor: Ksiamon, Licence: CC BY-SA 4.0
Édouard Philippe à la Foire de Châlons-en-Champagne (Marne), le 6 septembre 2023.
Signature d'Édouard Philippe