Čeňovice
Čeňovice | |
---|---|
Náves | |
Lokalita | |
Charakter | malá vesnice |
Obec | Teplýšovice |
Okres | Benešov |
Kraj | Středočeský kraj |
Stát | ![]() |
Zeměpisné souřadnice | 49°47′37″ s. š., 14°47′37″ v. d. |
Základní informace | |
Počet obyvatel | 119 (2021)[1] |
Katastrální území | Čeňovice (5,41 km²) |
PSČ | 256 01 |
Počet domů | 42 (2011)[2] |
(c) Karte: NordNordWest, Lizenz: Creative Commons by-sa-3.0 de ![]() Čeňovice | |
Další údaje | |
Kód části obce | 19534 |
![]() | |
![]() Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Čeňovice (německy Tscheniowitz) jsou místní částí obce Teplýšovice v okrese Benešov ve Středočeském kraji. Do katastrálního území Čeňovice patří i místní část Kochánov. Při západním a severozápadním okraji osady protéká Křešický potok, který je levostranným přítokem řeky Sázavy.
Název
Název obce je odvozen od staročeského osobního jména Čieň. Čeňovice tedy znamená ves Čieňových, po zkrácení dvojhlásky ie na ě a ztrátě jotace ves Čeňových, tedy Čeňovice. [3]
Historie
První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1381.[4] V roce 1533 podstoupila Kateřina z Čeňovic, poslední z rodu, poplužní dvůr, ves Čeňovice a poddanské usedlosti v Kačkově Lhotě (dnes Kácová Lhota) Janu Bestahovskému z Říčan. V této době se v historických pramenech nevyskytují žádné zmínky o tvrzi, takže lze předpokládat že se zde nacházelo jen prosté sídlo.
Tvrz zde byla postavena až Janem Zákorou ze Záhoří. V roce 1603 prodal Václav Pětinský z Krásného Dvora čeňovickou tvrz Petru Karlovi ze Štemberka. Krátce před začátkem třicetileté války ji získal Jindřich mladší Vrchotický z Loutkova, který pak o zdejší statek přišel v pobělohorských konfiskacích v roce 1623. V roce 1625 jej koupil Štepán Beník z Pettersdorfu. Později se majitelé často střídali. Válečná poškození byla na tvrzi a na poplužním dvoře patrná ještě dlouhou dobu. V roce 1678 koupil ještě ne zcela rekonstruovanou tvrz s částečně obnoveným dvorem Tomáš Sohier z Windmühle a připojil je k Třebešicím. Tvrz přestala být sídlem a zanikla. Část jejího zdiva je snad dochována ve starších budovách dvora, který dnes patří zemědělskému družstvu v Petroupimi.
Roku 1947 zde byl založen dobrovolný hasičský sbor, který si v roce 1956 postavil z části bývalého statku požární zbrojnici. V 60. letech byl svépomocí postaven obchod. Kolem roku 1980 byl ze zchátralého domu vybudován nový hostinec. Tyto budovy slouží svému účelu dodnes.
Památky
- Kaple svatého Jana Nepomuckého
- Památník padlým v první světové válce na návsi
Odkazy
Reference
- ↑ Český statistický úřad: Výsledky sčítání 2021 – otevřená data. Dostupné online. [cit. 2022-11-01]
- ↑ Historický lexikon obcí České republiky – 1869–2011. 21. prosince 2015. Dostupné online.
- ↑ PROFOUS, Antonín. Místní jména v Čechách. Jejich vznik, původní význam a změny. Díl I. A-H. 1. vyd. Praha: Česká akademie věd a umění, 1947, s. 279.
- ↑ Historický lexikon obcí České republiky 1869–2005. Díl 1. Praha: Český statistický úřad, 2006. 760 s. Dostupné online. ISBN 80-250-1310-3. S. 82.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Čeňovice na Wikimedia Commons
- Čeňovice v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Média použitá na této stránce
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
(c) Karte: NordNordWest, Lizenz: Creative Commons by-sa-3.0 de
Location map of the Czech Republic
Autor:
- Information-silk.png: Mark James
- derivative work: KSiOM(Talk)
A tiny blue 'i' information icon converted from the Silk icon set at famfamfam.com
Autor: Juan de Vojníkov, Licence: CC BY-SA 3.0
Hlavní silnice v Čeňovicích. Okres Benešov, Česká republika.