Čejč
Čejč | |
---|---|
(c) Radek Linner, CC BY-SA 3.0 Kostel svatého Vendelína | |
![]() ![]() | |
znakvlajka | |
Lokalita | |
Status | obec |
Pověřená obec | Hodonín |
Obec s rozšířenou působností | Hodonín (správní obvod) |
Okres | Hodonín |
Kraj | Jihomoravský |
Historická země | Morava |
Stát | ![]() |
Zeměpisné souřadnice | 48°56′48″ s. š., 16°57′54″ v. d. |
Základní informace | |
Počet obyvatel | 1 268 (2024)[1] |
Rozloha | 13,29 km²[2] |
Katastrální území | Čejč |
Nadmořská výška | 183 m n. m. |
PSČ | 696 14 |
Počet domů | 423 (2021)[3][4] |
Počet částí obce | 1 |
Počet k. ú. | 1 |
Počet ZSJ | 1 |
Kontakt | |
Adresa obecního úřadu | Čejč 430 696 14 Čejč cejc@cejc.cz |
Starosta | Ing. Jan Koutný |
Oficiální web: www | |
(c) Karte: NordNordWest, Lizenz: Creative Commons by-sa-3.0 de ![]() Čejč | |
Další údaje | |
Kód obce | 586099 |
Kód části obce | 18945 |
Geodata (OSM) | OSM, WMF |
![]() | |
![]() Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Čejč[pozn. 1] (slováckým nářečím Čajč; německy Czejtsch, Tscheitsch, Scheitz) je obec v okrese Hodonín v Jihomoravském kraji. Žije zde přibližně 1 300[1] obyvatel.
Sousedními obcemi sídla jsou Hovorany, Kobylí, Mutěnice, Čejkovice a Terezín. Jedná se o vinařskou obec ve vinařské oblasti Morava, podoblasti Slovácké (viniční tratě Brněnka, V Malých, Hrubé, Kopce).
Název
Původní podoba názvu vesnice byla Čaječ a byla odvozena od osobního jména Čajek, což byla domácká podoba některého jména obsahujícího -čaj (Dobročaj, Bolečaj apod., jde o základ slovesa čajati – "čekat, očekávat"). Význam místního jména byl „Čajkův majetek“. Z nepřímých pádů (Čajče, Čajči) vznikl nový tvar Čajč změněný pravidelnou hláskovou změnou ča > če na Čejč, který je už v nejstarších dokladech (ale podoba Čajč zapsána ještě 1368 a dochována v místním nářečí).[5]
Historie
První písemná zmínka o Čejči je z roku 1222, kdy vesnice patřila klášteru cisterciaček Porta coeli u Tišnova. Během husitských válek ves zpustla a roku 1459 se uvádí vyloženě jako pustá. V roce 1771 byla ves osídlena Moravskými Slováky a francouzskými kolonisty. Jejich třicet chalup roku 1782 vyhořelo, hned však byly obnoveny.
Během Prusko-rakouské války obsadila vesnici 15. července 1866 pruská armáda, která do ní zavlekla epidemii cholery. Zemřelo čtyřicet obyvatel a tři pruští vojáci, mezi nimi i generálporučík Friedrich von Clausewitz, který zde byl pohřben. Armáda pak odešla 1. října.
V roce 1897 byla dána do provozu železniční trať Hodonín–Zaječí, roku 1908 železniční trať Čejč – Uhřice u Kyjova – Ždánice.
Čejčské jezero
V katastru Čejče se jihovýchodně od Horákovy farmy, bývalého státního statku, původně dvora Čenkov, dříve rozkládalo slané Čejčské jezero, tzv. Bezedňák, které však bylo vysušeno v 19. století z důvodu pěstování cukrové řepy.[6] Ve 20. století se v důsledku zanášení odvodňovacího kanálu jezero opět naplnilo, avšak roku 1965 bylo z rozhodnutí tehdejších komunistických politiků opět odvodněno. Na jihovýchodě obce se nacházejí chráněné lokality: Čejčský a Čejkovické Špidláky, východně tzv. Výchoz, kde bylo ve vystupující vrstvě objeveno méně kvalitní uhlí – lignit. V dřívějších dobách se zde vyskytovalo moře, z tohoto důvodu se zde vyskytují slanomilné rostliny.[6]
Přírodní poměry
Ve správním území obce se nachází čtveřice chráněných území. Východně od vsi je přírodní památka Výchoz. Jižně od ní, na svazích bývalého Čejčského jezera, leží několik vzájemně oddělených ploch přírodní památky Bílý kopec u Čejče a v jižní části katastrálního území se nachází přírodní památka Špidláky. V západním výběžku leží přírodní památka Kobylská skála.
Obyvatelstvo
Rok | 1869 | 1880 | 1890 | 1900 | 1910 | 1921 | 1930 | 1950 | 1961 | 1970 | 1980 | 1991 | 2001 | 2011 | 2021 |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Počet obyvatel | 622 | 723 | 667 | 775 | 875 | 1 002 | 1 005 | 1 035 | 1 152 | 1 194 | 1 248 | 1 222 | 1 243 | 1 243 | 1 181 |
Počet domů | 103 | 118 | 118 | 146 | 154 | 169 | 222 | 266 | 293 | 306 | 323 | 380 | 387 | 409 | 423 |
Obecní správa a politika
V letech 2002 až 2016 byla starostkou Marta Výmolová. Na zasedání zastupitelstva 3. února 2016 byla odvolána, novým starostou byl zvolen Ing. Jan Koutný (KDU-ČSL).[9]
Pamětihodnosti
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/06/%C5%A0pidl%C3%A1ky2011a.jpg/220px-%C5%A0pidl%C3%A1ky2011a.jpg)
- Socha svatého Kajetána z roku 1722. Na přední straně podstavce je nápis: S. Caietane ora pro nobis crucifixum. Na zadní straně je údaj o zhotovitelce Marii Antonii Czoborové: Erexit Maria Antonie ta. Princeps de Lichtenstein 17.22 6. May. Hraběnku Czoborovou na tomto místě údajně vyhodil manžel z jedoucího kočáru a zázrakem se jí nic nestalo.
- Kostel svatého Vendelína z let 1729–1731. V roce 1937 prošel kostelík přestavbou. Ve věži je zavěšen zvon svatého Donáta z roku 1747 a svatého Cyrila a Metoděje z roku 1923. Oltářní obraz zobrazuje svatého Vendelína čtoucího Písmo a obklopeného domácími zvířaty. Nad horním okrajem je chronogram ukrývající letopočet 1731: O reX et pastor et abbas WenDeLIne tV peCora nostra DefenDe a LVe (v překladu: Ó králi a pastýři a opate Vendelíne, chraň náš dobytek před nákazou).
- Kaple svatého Rocha u vlakového nádraží připomíná cholerové epidemie z let 1836 (15 obětí), 1849 (7 obětí) nebo 1866 (44 obětí).
- Náhrobek pruského generálporučíka Friedricha von Clausewitz z období prusko-rakouské války v místním parku s textem: Zde odpočívá v Pánu Friedrich von Clausewitz, generálporučík, narozen v Burgu v Prusku 1807, zemřel na choleru v Čejči 31. července 1866.[10] V roce 2011 byl náhrobek opraven.[11] Byl synovcem pruského generála Carla von Clausewitz a také nejvyšším důstojníkem pruské armády, který byl pohřben na území dnešní České republiky.[12]
- Sousoší svaté Rodiny z roku 1920 v místním parku
- Kříž u čp. 29. Původně byl umístěn asi 100 metrů severovýchodně u křižovatky.
- Pamětní deska T. G. Masaryka na budově v bývalém velkostatku – kde se učil kovářem v roce 1865/66.
- Pamětní deska T. G. Masaryka na domě čp. 93.
- Pamětní deska pilotům z druhé světové války ve Velké Británii, František Masařík a František Vindiš.
- Zaniklý znak Lichtenštejnů a Hrzánů nad vchodem do panské sýpky z 18. století.
Osobnosti
- Tomáš Garrigue Masaryk (1850–1937), československý prezident, v Čejči na statku se učil kovářem
- Františka Svobodová-Goldmannová - sběratelka, etnografka, sepsala v Čejči a okolí knihu Říkadla a hry slováckých dětí. Pochována na zdejším hřbitově.
- Svoboda Antonín Dobroslav, nar. 17. 1. 1861 Vršatské Podhradie, zemř. 1. 7. 1922 Čejč. Od r. 1902 jako nadučitel v Čejči a okolí sbíral písně pro sběratelskou akci NPVR zaslal L. Janáčkovi v r. 1910 pro sběratelskou akci NPVR 17 místních písní. (Jan Pavlík - Návraty kyjovska 1991)
- Antonín Drdácký učitel a kronikář (+ 3. 12. 1927)
- Fabián Slabý (1882–1954) filolog a literární historik
- Antonín Vojáček učitel hry na housle, primáš cimbálky (+ 26. 5. 1982)
- Bohumír Petrla (1887–1974), legionář, který 5. října 1917 unesl torpédovku Tb 11 v Šibeniku[13]
- Ludvík Svoboda (1903–1977), filosof, profesor Univerzity Karlovy v Praze
- František Masařík (1918–1988), účastník bitvy o Británii
- František Vindiš (1918–1988), účastník bitvy o Británii
- Josef Válek primáš cimbálky Mládí
- Jaroslav Zaviačič (* 1939), expert v psaní na stroji, člen mezinárodní organizace Intersteno
- Jožka Černý (* 1942 na č. p. 5), zpěvák moravských a slováckých lidových písní
- Miroslav Bravenec (1945–2011), akademický malíř
- Zdeněk Grmolec (* 1947) středoškolský učitel a spisovatel
Odkazy
Poznámky
Reference
- ↑ a b Český statistický úřad: Počet obyvatel v obcích – k 1. 1. 2024. Praha: Český statistický úřad. 17. května 2024. Dostupné online. [cit. 2024-05-19].
- ↑ Český statistický úřad: Malý lexikon obcí České republiky – 2017. Český statistický úřad. 15. prosince 2017. Dostupné online. [cit. 2018-08-28].
- ↑ Český statistický úřad: Výsledky sčítání 2021 – otevřená data. Dostupné online. [cit. 2022-04-18].
- ↑ Český statistický úřad: Výsledky sčítání 2021 – otevřená data. Dostupné online. [cit. 2023-05-27].
- ↑ Hosák, Šrámek: Místní jména na Moravě a ve Slezsku I, Praha 1970, str. 155, 156.
- ↑ a b Kobylské a Čejčské jezero - zaniklá jezera jižní Moravy [online]. Čejč: Botany.cz - Ladislav Hoskovec [cit. 2016-03-20]. Dostupné online.
- ↑ Historický lexikon obcí České republiky 1869–2011 [online]. Praha: Český statistický úřad, rev. 2015-12-21 [cit. 2024-07-25]. Dostupné online.
- ↑ Výsledky sčítání 2021 – otevřená data [online]. [cit. 2024-07-25]. Dostupné online.
- ↑ Převrat v Čejči. Nového starostu Koutného vybrali zastupitelé jen v pěti [online]. Hodonín: Hodonínský deník.cz [cit. 2016-03-20]. Dostupné online.
- ↑ Generalleutnant Friedrich Karl Wilhelm von Clausewitz. Kdo je pochován v Čejči u Hodonína? [online]. Čejč: forum.valka.cz [cit. 2016-03-20]. Dostupné online.
- ↑ Pruský důstojník má opravený hrob [online]. Hodonín: Hodonínský deník.cz [cit. 2016-03-20]. Dostupné online.
- ↑ TUREK, Petr. Pruský generálporučík leží v Čejči už 150 let. Hodonínský deník.cz [online]. 2016-08-03 [cit. 2016-08-31]. Dostupné online.
- ↑ KRÁM, Josef. O Rychnovácích, co unesli válečnou loď. SeniorTip [online]. [cit. 2016-03-19]. Dostupné online.
Literatura
- HLAVINKA, Karel. Založení francouzské obce Čejče. Brno: Musejní spolek v Brně, 1926. Dostupné online.
- HLAVINKA, Karel. Vlastivěda moravská II - HODONSKÝ OKRES. Brno: Musejní spolek v Brně, 1926. 261 s. Dostupné online. S. 139.
- HRDLIČKA, Rudolf. Rudá Armáda osvobozuje Moravu. vydal Mír, v Brně 1948 str. 51–56.
- HOLEŠÍNSKÝ, Pavel. Městečko Čejč. Čejč: MNV Čejč, 1971.
- GOTTLAND, Miloslav. Mizející svět. Čejč: Obecní úřad Čejč, 2001. 122 s. ISBN 978-80-85834-98-7.
- JAN, Libor; ŠTĚPÁNEK, Václav. Čejč - Dějiny slovácké obce. Čejč-Boskovice: nakladatelství František Šalé, 2006. 512 s. ISBN 80-7326-089-1.
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Čejč na Wikimedia Commons
Encyklopedické heslo Čejč v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
- Oficiální stránky
- Čejč v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
- Čejč – video z cyklu České televize Divnopis
![]() | Krumvíř | Karlín | Hovorany | ![]() |
Terezín | ![]() | Dubňany | ||
![]() ![]() | ||||
![]() | ||||
Kobylí | Čejkovice | Mutěnice |
Média použitá na této stránce
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
(c) Karte: NordNordWest, Lizenz: Creative Commons by-sa-3.0 de
Location map of the Czech Republic
Autor:
- Information-silk.png: Mark James
- derivative work: KSiOM(Talk)
A tiny blue 'i' information icon converted from the Silk icon set at famfamfam.com
A stylized arrow pointing north.
A stylized arrow pointing west.
A stylized arrow pointing east.
A stylized arrow pointing south.
Znak obce Čejč, okres Hodonín.
Vlajka obce Čejč, okres Hodonín.
Autor: Isolda11, Licence: CC BY-SA 3.0
Předmětem tohoto obrázku je kulturní památka České republiky evidovaná
v Ústředním seznamu kulturních památek pod rejstříkovým číslem: