Červené vrchy
Červené vrchy Czerwone Wierchy | |
---|---|
![]() Kresanica | |
Nejvyšší bod | 2122 m n. m. (Kresanica) |
Nadřazená jednotka | Západní Tatry |
Sousední jednotky | Liptovské kopy, Liptovské Tatry, Kasprov vrch |
Stát | ![]() ![]() |
Povodí | Belá (Váh), Dunajec |
Souřadnice | 49°14′8″ s. š., 19°55′11″ v. d. |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/14/Ma%C5%82o%C5%82%C4%85cka_Prze%C5%82%C4%99cz_a1.jpg/200px-Ma%C5%82o%C5%82%C4%85cka_Prze%C5%82%C4%99cz_a1.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f0/Ciemniak_a10.jpg/200px-Ciemniak_a10.jpg)
Červené vrchy (polsky Czerwone Wierchy) jsou horský masiv a jeden z geomorfologických okrsků nacházející se v hlavním hřebeni Západních Tater. Prochází nimi slovensko-polská hranice. Nachází se nad údolími: Tichá dolina (na Slovensku), Dolina Tomanowa (v Polsku), Tomanovská dolina (na Slovensku), Kondratowa, Małej Łąki a Miętusia a Kościeliska (vše Slovensko). Nejvyšší vrchol je Kresanica, 2122 m n.m. Polská část masivu je chráněna jako Tatranský národní park, slovenská část leží ve (stejnojmenném) Tatranském národním parku.
Topografie
Červené vrchy se skládají ze čtyř vrcholů. Od západu k východu to jsou:
- Temniak (polsky Ciemniak) – 2096 m n. m.
- Kresanica (polsky Krzesanica) – 2122 m n. m.
- Malolučniak (polsky Małołączniak)- 2096 m n. m.
- Kondratova kopa (polsky Kopa Kondracka) – 2005 m n. m.
Jsou rozděleny 3 sedly:
- Mułowa Przełęcz (slovensky snad Mulové sedlo)- 2067 m n. m., mezi Temniakem a Kresanicí
- Litvorové sedlo (polsky Litworowa Przełęcz) – 2037 m n. m., mezi Kresanicí a Malolučniakem
- Małołącka Przełęcz – 1924 m n. m., mezi Malolučniakem a Kondratovou kopou.
Z Červených vrchů k severu odbočuje několik hřebenů. Jsou to: hřeben odbočující z Kondratové kopy, který končí na Giewontě; Červený hřeben; Kozí hřbet jako nejdelší hřeben odbočující z Temniaku přes Chudą Turnię a Upłaziańską Kopę až na Upłaziański Wierszyk. Na jižní straně odbočuje z Kresanice Rozpadlý grúň (Rozpadlý hrebeň), zatímco z Temniaku na západ vede: Wysoki Grzbiet a Tomanowy Grzbiet. Na Temniaku hlavní hřeben mění směr k jihu a od skal Stoly padá k Tomanovskému sedlu (1686 m).
Geomorfologie a příroda
Geologické složení Červených vrchů je velmi pestré. Jádro masivu se skládá ze sedimentárních hornin (vápence a dolomity ze středního triasu) a vrcholy jsou pokryty pláštěm krystalických hornin (žula, rula). Pod vrcholy leží ledovcové kary. V masivu Červených vrchů se nalézá mnoho jeskyní, včetně největší v Tatrách:
- Jaskinia Marmurowa
- Jaskinia Mała w Mułowej
- Jaskinia Miętusia
- Śnieżna Studnia
- Velká Sněžná jeskyně (polsky Jaskinia Wielka Śnieżna) (vchod Wielka Litworowa)
- Jaskinia Wysoka za Siedmioma Progami.
Název Červených vrchů pochází z červeno-hnědého zbarvení jejich svahů, které jim dává rostlina zvaná sítina trojklaná (Juncus trifidus), která se na podzim a často již v polovině léta přebarví na červenou. Kromě ní jsou porostly trávou holnice dvouřadá (Oreochloa disticha) a rostlinou bika kaštanová tmavá (Luzula alpino-pilosa). Vzhledem k pestrému geologickému substrátu Červených vrchů tady rostou různorodé druhy rostliny, vyskytují se tady rostliny kalcifilní (vápnobytné) i zároveň rostliny kalcifobní (vápnobojné).
Polská část masivu je chráněna jako Tatranský národní park, slovenská část leží ve (stejnojmenném) Tatranském národním parku.
Historie
Výšku hor poprvé barometricky změřil Ludwik Zejszner v roce 1838, on také poprvé popsal jejich geologickou stavbu. Novější výzkum stavby hor později provedl Ferdinand Rabowski. V letech 1923-24 proběhl komplexní průzkum a inventarizace bohaté vegetace. Výzkum mnoha jeskyní byl zahájen v roce 1912, kdy Mariusz Zaruski pronikl v Jaskini Rozpadłej do hloubky 45 m.
V Červených vrších se páslo, a to až pod vrcholy, už v dávné minulosti. Polská strana byla součástí pastvin Hali Mała Łąka, Hali Miętusiej a Hali Upłaz.
Turistika
Exponované hřebeny a vrcholy Červených vrchů poskytují po celé délce rozsáhlé výhledy. Vrcholy a hřebeny jsou relativně snadno dostupné a pro letní turisty nepředstavují technické problémy. Jsou travnaté, měkké a zaoblené, avšak končí převážně velmi prudkými, několik stovek metrů vysokými skalami, což už bylo příčinou mnoha nehod mezi turisty. Zejména v zimě a za mlhy jsou tak Červené vrchy zrádným terénem, protože riziko ztráty orientace zvyšuje riziko zabloudění při nějaké nehodě.
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Czerwone Wierchy na polské Wikipedii.
Literatura
- Tatry Zachodnie słowackie i polskie. Mapa turystyczna 1:25 000. Warszawa: Wyd. Kartograficzne Polkart Anna Siwicka, 2005/06. ISBN 83-87873-36-5.
- NYKA, Józef. Tatry polskie. Przewodnik. Wyd. XIII. Latchorzew: Wyd. Trawers, 2003. ISBN 83-915859-1-3.
- Jaskinie tatrzańskie [online]. [cit. 2014-11-17]. Dostupné online. (polsky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Červené vrchy na Wikimedia Commons
Média použitá na této stránce
Autor: derivative work Виктор_В, Licence: CC BY-SA 3.0
Relief map of Slovakia
This is a solid red equilateral triangle, which can symbolize or indicate many things, including the the symbol for fire in the books by Franz Bardon.
Autor: Opioła Jerzy, Licence: CC BY-SA 3.0
Małołącka Przełęcz (Czerwone Wierchy)
Autor: ToSter, Licence: CC BY 3.0
Fragment Grani Głównej Tatr od Małołączniaka do Świnicy sfotografowany ze zboczy Krzesanicy. Od lewej: Małołączniak, Małołącka Przełęcz, Kopa Kondracka, Przełęcz pod Kopą Kondracką, Suchy Wierch Kondracki, Goryczkowa Czuba, Kasprowy Wierch, Beskid, Skrajna Turnia, Pośrednia Turnia, Świnica. W tle grań boczna odchodząca od Świnicy. Zbocza opadają do Doliny Cichej Liptowskiej.
Autor: Opioła Jerzy, Licence: CC-BY-SA-3.0
Giewont and Czerwony Grzbiet (Tatra Mountains)
Autor: Spoogie, Licence: CC BY-SA 4.0
Panorama na Krzesanicę z Małołączniaka, w tle Ciemniak - masyw Czerwonych Wierchów Tatry Zachodnie
Autor: Jerzy Opioła, Licence: CC BY-SA 4.0
Widok z Kopy Kondrackiej: od prawej strony Małołączniak, Krzesanica, Ciemniak, po lewej stronie w głębi Tomanowy Wierch, Smreczyński Wierch, Kamienista, Bystra