Československý protikomunistický odboj
Československý protikomunistický odboj, často nazýván také 3. odboj, se začal formovat bezprostředně po komunistickém únorovém převratu v roce 1948. Hlavní fáze skončila zhruba roku 1956, o definitivním konci odboje se dá mluvit v souvislosti se sametovou revolucí v roce 1989.
Zákon o protikomunistickém odboji a odporu
20. července 2011 schválil Parlament České republiky zákon č. 262/2011 Sb., o účastnících odboje a odporu proti komunismu,[1] který nabyl účinnosti 17. listopadu 2011, tedy symbolicky v den výročí pádu komunismu v Československu (§ 13).
Tento zákon považuje za odboj a odpor proti komunismu takovou činnost, která byla vykonávána v období od 25. února 1948 do 17. listopadu 1989, která byla motivována „politickým, náboženským nebo mravním demokratickým přesvědčením“ a zároveň vyvíjena s cílem „odstranit, výrazně oslabit či narušit anebo jinak poškodit komunistickou totalitní moc v Československu a obnovit svobodu a demokracii“ (§ 2). Aby některá z protikomunistických činností byla uznána za odboj a odpor proti komunismu, musí zároveň odpovídat některé z následujících forem (§ 3):
- odst. 1: ozbrojený boj proti komunistickému režimu v Československu, provádění sabotáží, spolupráce se zahraniční zpravodajskou službou demokratického státu, převaděčství nebo překračování státních hranic za účelem účasti v odboji, popř. jiné statečné činy na podporu ozbrojených akcí. Za tuto činnost je možné získat také status válečného veterána (§ 5);
- odst. 2: soustavná, dlouhodobá či jinak významná činnost spočívající
- písm. a): v autorství petic a veřejných vyjádření, popř. jejich tisk a rozšiřování,
- písm. b): v organizaci veřejných vystoupení proti komunistickému režimu, politické či publicistické činnosti anebo v jiné prokazatelně protikomunistické činnosti,
- písm. c): v politické či publicistické činnosti anebo v jiné prokazatelně protikomunistické činnosti vykonávané v zahraničí;
- písm. b): v organizaci veřejných vystoupení proti komunistickému režimu, politické či publicistické činnosti anebo v jiné prokazatelně protikomunistické činnosti,
- odst. 3: aktivní zapojení se do činnosti skupiny, jejíž členové vykonávali některou z činností uvedenou výše;
- odst. 4: zastávání veřejných postojů, které bránily udržení komunistického režimu, pokud za ně byl jejich nositel postižen vážnou formou perzekuce;
- odst. 5: činnost uvedená výše vykonávaná před 25. únorem 1948, pokud tato činnost byla spojena s rizikem obdobným riziku po 25. únoru 1948.
- odst. 2: soustavná, dlouhodobá či jinak významná činnost spočívající
Osvědčení účastníka odboje a odporu proti komunismu
Zákon přitom stanoví (§ 4), že osvědčení účastníka odboje a odporu proti komunismu nemůže být uděleno těm osobám, které spolupracovaly s komunistickými bezpečnostními složkami (StB, VKR aj.), byly členy KSČ, Lidových milicí a některých dalších komunistických organizací, které studovaly vysokou školu politickou, vojenskou nebo bezpečnostní anebo se jiným významným způsobem podílely na upevňování komunistické totalitní moci v Československu. Tyto překážky lze prominout jen v případě, že se prokáže, že činnost v odboji proti komunismu byla časově delší, rozsáhlejší nebo intenzivnější než budování komunismu.
Osvědčení účastníka odboje a odporu proti komunismu vydává Ministerstvo obrany České republiky a vydání osvědčení je spojeno s finanční odměnou 100 000 Kč pro žijící účastníky odboje a odporu a v některých případech také s odměnou 50 000 Kč pro pozůstalé manželky (§ 6). S vydáním osvědčení je rovněž spojena úprava důchodu (§ 8), příp. provedení rehabilitace (§ 11). Ministerstvo vede evidenci vydaných osvědčení (§ 9).[2] Proti rozhodnutí ministerstva je možné podat odvolání k Etické komisi České republiky (§ 7). Seznam vyznamenaných účastníků odboje proti komunismu je zveřejněn na webu Ministerstva obrany. Zde je lze hledat prostřednictvím kategorie Osobnosti československého protikomunistického odboje.
Velké odbojové organizace a skupiny
Zde jsou uvedeny skutečně existující struktury vyvíjející skutečnou činnost proti komunistickému režimu. Nikoliv smyšlené skupiny vybájené Státní bezpečností pro účely propagandy a vykonstruovaných procesů.
- Ozbrojený odpor a odbojové skupiny
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bd/Vazebn%C3%AD_fotografie_Rudolfa_Lenharda.jpg/220px-Vazebn%C3%AD_fotografie_Rudolfa_Lenharda.jpg)
- skupina bratří Mašínů
- Černý lev 777
- Světlana
- Jarmila
- skupina Praha-Žatec
- skupina Čančík-Moravec
- skupina MAPAŽ[3]
- Náboženské skupiny
Velké akce a vystoupení
- 1948
- 25. únor – demonstrace 5 tisíc studentů v Praze (především z řad křesťanských a národně-socialistických spolků) během komunistického převratu
- červen – červenec – XI. všesokolský slet
- 22. – 23. srpen – orelská pouť na Svatém Hostýně
- 8. – 10. září – pohřeb Edvarda Beneše
- 1949
- 1953
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c1/Pam%C4%9Btn%C3%AD_deska_k_prvn%C3%ADmu_povst%C3%A1n%C3%AD_v_zem%C3%ADch_v%C3%BDchodn%C3%ADho_bloku_proti_komunismu_Plze%C5%88.jpg/220px-Pam%C4%9Btn%C3%AD_deska_k_prvn%C3%ADmu_povst%C3%A1n%C3%AD_v_zem%C3%ADch_v%C3%BDchodn%C3%ADho_bloku_proti_komunismu_Plze%C5%88.jpg)
- 1968
- 31. březen – založení K 231
- 8. duben – založení KAN
- 1969
- 16. leden – Jan Palach – protest proti okupaci a pasivitě národa sebeupálením
- 25. únor – Jan Zajíc – následovník Jana Palacha – protest sebeupálením
- 4. duben – Evžen Plocek – 3. živá pochodeň – protest sebeupálením
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f8/V%C3%A1clavsk%C3%A9_n%C3%A1m%C4%9Bst%C3%AD%2C_demonstrace_srpen_1969_%2801%29.jpg/220px-V%C3%A1clavsk%C3%A9_n%C3%A1m%C4%9Bst%C3%AD%2C_demonstrace_srpen_1969_%2801%29.jpg)
- 1977
- 1978
- 1985
- 1988
- 1989
- 29. červen – zveřejnění petice Několik vět
- 11. – 13. listopadu – ekologické protesty v Teplicích
- 17. listopad – začátek sametové revoluce
Protikomunistický odboj na Slovensku
Na Slovensku fungoval protikomunistický odboj v jiných společenských podmínkách, byl méně rozsáhlý a je dokumentován v podstatě jen ve velkých městech. Také legislativní vymezení účastníka odboje bylo počátkem 21. století ve Slovenské republice odlišné od ČR.[4]
Bratislava
Nejrozsáhlejší aktivita probíhala v hlavním městě Bratislava. Byla značně různorodá, angažovali se zejména křesťané, především katolíci, samozřejmě intelektuálové a studenti, a také lidé přesvědčení o nezbytnosti zásadní kritiky stavu životního prostředí.
Výrazně se projevovala skupina s názvem Bratislavská päťka, v níž působili např. Miroslav Kusý, Ján Čarnogurský, Hana Ponická, Anton Selecký a Vladimír Maňák. Na životní prostředí byli zaměřeni aktivisté Ján Budaj, Juraj Flamík ad., které vedl Mikuláš Huba. Známá jsou také jména pozdějšího ministra Jána Langoše, který založil Ústav pamäti národa, spisovatele Dominika Tatarky, sociologa Fedora Gála nebo publicisty Milana Šimečky. Výraznými osobnostmi mezi křesťany byli kněží Vladimír Jukl a Silvester Krčméry, kterým se podařilo vybudovat tzv. tajnou církev.[5]
Košice
V Košicích vytvořila ostrůvek svobody v nesvobodě v 80. létech skupina mladých lidí žijících podle principů undergroundu. Jejich vedoucím, který tragicky zemřel, byl filosof a básník Marcel Strýko. V hudebních aktivitách spolupracovali s českým filosofem, feministou a hudebníkem Mirkem Vodrážkou.[6]
Banská Bystrica
V Banské Bystrici se podařilo teoretiku umění Tomáši Fassatimu[7] po roce 1980 několik let provozovat mimo struktury tradičních institucí Galérii F, ve které se v rámci širšího programu dařilo prezentovat umění z kapitalistických zemí i tvorbu českých disidentů, nebo pořádat setkání tuzemských sociálně kritických fotografů. Činnost galerie včetně vydávání samizdatů podporovali banskobystričtí studenti a fotografové, zejména Anna Gíretová, Paľo Štecko, Igor Svítok, Aleš Vincík ad.[8][9][10][11][12]
Odkazy
Reference
- ↑ Archivovaná kopie. www.veterani.army.cz [online]. [cit. 2012-09-03]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2012-05-21.
- ↑ Evidence osvědčení [online]. Ministerstvo obrany ČR, oddělení vydávání osvědčení – 3. odboj [cit. 2012-09-03]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2012-10-23.
- ↑ Odbojová skupina MAPAŽ provedla během pár měsíců hned několik bombových útoků. Členy skupiny potkal krutý osud. fameplay.tv [online]. [cit. 2024-07-20]. Dostupné online.
- ↑ Ústav pamäti národa. www.slovensko.sk [online]. [cit. 2023-10-19]. Dostupné online.
- ↑ Disent v Bratislave [online]. [cit. 2023-10-19]. Dostupné online. (slovensky)
- ↑ Julény, Jakub: Komuna, filmový dokument, Slovensko, 2021 https://www.ceskatelevize.cz/porady/10366890291-komuna/
- ↑ Škraban, Jakub: Tomáš Fassati – umění pro život, Benešov, 2016
- ↑ MOUCHA, Josef a kol.. Alternativní kultura 1945-1989. 1. vyd. Praha : [s.n.], 2001.
- ↑ FASSATI, Tomáš; FASSATIOVÁ, Anna. Galéria F 1980–1990: Spomienka na režimu nepohodlnú galériu.. 1. vyd. Benešov : Muzeum umění, 2001.
- ↑ Oddělení vydávání osvědčení a správních agend [online]. 3odboj.army.cz, [cit. 2023-07-15]. Dostupné online.
- ↑ Dufek, Antonín: K subversivní dokumentaristice 80. let (In: Fotograf č. 18, Praha, 2011, s. 3)
- ↑ Moucha, Josef: A proscribed photogallery (In: Imago 11, s. 64, Bratislava, 2001)
Literatura
- BLAŽEK, Petr. Opozice a odpor proti komunistickému režimu v Československu 1968-1989. Praha: Dokořán :Ústav českých dějin FF UK, 2005. 355 s. ISBN 80-7363-007-9.
- DVOŘÁKOVÁ, Zora. Z letopisů třetího odboje. 1. vyd. Praha: Hříbal, 1992. 279 s. ISBN 80-900892-3-2.
- LINKOVÁ, Marcela (ed.): Bytová revolta. Jak ženy dělaly disent. Akademia, Praha, 2017
- NAVARA, Luděk; KASÁČEK, Miroslav. Příběhy třetího odboje. Brno: Host, 2010. 270 s. ISBN 978-80-7294-341-8.
- PEJČOCH, Ivo. Protikomunistické puče : historie pokusů o vojenské svržení komunistického režimu v Československu 1948-1958. Cheb: Svět křídel, 2011. 198 s. ISBN 978-80-86808-92-5.
- PEJČOCH, Ivo. Ženy v třetím odboji : kurýrky zpravodajských služeb, převaděčky a příslušnice protikomunistických odbojových skupin. Cheb: Svět křídel, 2014. 175 s. ISBN 978-80-87567-63-0.
- PREKOP, Rudolf: Underground. Lidský portrét. AMU, Praha, 2022
- VEBER, Václav; BUREŠ, Jan. Třetí odboj : kapitoly z dějin protikomunistické rezistence v Československu v padesátých letech 20. století. Plzeň : Praha: Vydavatelství a nakladatelství Aleš Čeněk ; Ústav pro studium totalitních režimů : Metropolitní univerzita Praha, 2010. 335 s. ISBN 978-80-7380-306-3.
- VEBER, Václav. Třetí odboj ČSR v letech 1948-1953. Pardubice: Univerzita Pardubice, Fakulta filozofická, 2014. 373 s. ISBN 978-80-7395-786-5.
Související články
- První československý odboj (1914–1918)
- Druhý československý odboj (1939–1945)
- Králové Šumavy
- Agent chodec
- Konfederace politických vězňů České republiky
- Galéria F
- Underground
- Český underground
Externí odkazy
Média použitá na této stránce
Pamětní deska na zdi věznice v Moravské Ostravě, připomínající oběti třetího odboje
Autor: Itsd-foto, Licence: CC BY-SA 4.0
Pamětní deska k prvnímu povstání v zemích východního bloku proti komunismu, na budově obchodní akademie, náměstí T. G. Masaryka 1530/13.
Autor: Lenka Plenka, Licence: CC BY-SA 4.0
Vazební fotografie Rudolfa Lenharda
Autor: Marie Čcheidzeová, Licence: CC BY-SA 4.0
Demonstranti před sochou svatého Václava. Demonstrace proti okupaci, srpen 1969.