Šicha
![]() | |
---|---|
![]() Šicha černá (Empetrum nigrum) | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | rostliny (Plantae) |
Podříše | cévnaté rostliny (Tracheobionta) |
Oddělení | krytosemenné (Magnoliophyta) |
Třída | vyšší dvouděložné (Rosopsida) |
Řád | vřesovcotvaré (Ericales) |
Čeleď | vřesovcovité (Ericaceae) |
Rod | šicha (Empetrum) L., 1753 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0f/241_Empetrum_nigrum.jpg/220px-241_Empetrum_nigrum.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/53/Black_crowberry.jpg/220px-Black_crowberry.jpg)
Šicha (Empetrum) je malý rod nízkých stálezelených keřů podobných vřesovci, Jedná se o jedno nebo oboupohlavné keře s malými tlustými světle zelenými jehlicovitými 3–10 mm dlouhými podvinutými listy. Drobné květy jsou umístěné v úžlabí listů. Plody jsou černé nebo červené peckovice podobné borůvkám, chuťově dobré, jen poněkud suché. Rádi je pojídají medvědi.
Taxonomické zařazení
Dnes šicha patří do čeledi vřesovcovité, v minulosti ale patřily do samostatné čeledi šichovité. V rodu je zařazeno šest druhů[1] Rod je blízce příbuzný například s Ceratiola a Corema. Šichovité byly po většinu 20. století zařazeny do své vlastní čeledi šichovité (Empetraceae), ale molekulární data, morfologie listů byly dokladem pro jejich zahrnutí do čeledi vřesovcovité. T[2]
Druhy
Mezi významnější můžeme počítat
- šicha tmavočervená (Empetrum atropurpureum)
- šicha eamnesova (Empetrum eamesii)
- šicha obojaká (Empetrum hermaphroditum)
- šicha černá (obecná) (Empetrum nigrum)
- šicha červená (Empetrum rubrum)
(podle Praktické dendrologie)[1]
Pojmenování
Název rodu Empetrum pochází ze starověké řečtiny: en a petra, na kameni, což odkazuje na stanoviště v horách.
Výskyt
Běžně se vyskytuje na severní polokouli, od mírného po subarktické podnebí , a také v Andách v Jižní Americe a Tristan da Cunha (jižní Atlantský oceán). Typické roste na místech s kyselým podložím, v rašeliništích, v tundře a močálech, ale také v smrkových lesích. Také je nalézáme hojně v proláklinách v dunách a v písečných dunách dánského ostrova Fanem, stejně jako na celém Islandu.
Výskyt v Česku
Šichy se vyskytují v hraničních horách ČR. Mapa výskytu šichy obojaké (Empetrum hermaphroditum) výskyt v ČR[nedostupný zdroj] Nejvíce na Šumavě, v Krkonoších a Jeseníkách.[3]
Užití
Přestože obsahuje andrometoxin, nejsou šichy jedovaté rostliny, protože není znám žádný případ otravy, ovoce působí mírně opojně.
Ve Skandinávii a Grónsku jsou plody šichy pojídány jako kompot. Obsahují dvakrát tolik vitamínu C jako borůvky. Jsou užívány také jako doplněk k borůvkám nebo k barvení potravin. Ovoce se používá i v Chile.
V subarktické oblasti, šicha byla užívána přísada do stravy inuitů a Sámů. Po ztrátě popularity šicha opět získává svoji pověst jako jedlá bobule. Poskytuje konstantní sklizně a získávání plodů je relativně snadné. Vysoké koncentrace anthokyaninového pigmentu může být použity jako přírodní potravinářské barvivo. V kmenu Dena’ina (také Tanaina) je sklízena jako jídlo, někdy uchovávána na zimu, smíšená s vepřovým sádlem, nebo olejem. Lze ji uchovávat na chladném místě bez jakékoliv zvláštní přípravy.
Bobule jsou obvykle sbírány na podzim, ale pokud nejsou sbírány mohou přetrvávat přes zimu a je možné je otrhat na jaře. Syrové bobule jsou těstovité a bez chuti. Inuité a domorodé národy Ameriky je mísily s jinými plody, zejména borůvkami. Vaření zlepšuje chuťové vlastnosti. Šichy jsou dobré do dobré koláčů a rosolu. V Grónsku z šichy dělají limonádu.[4]
Listy a stonky se používají při léčení průjmů a žaludečních potíží, vařené nebo namočené v horké vodě. Někdo tvrdí, že šťáva bobulí je dobrá pro ledvinové potíže.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/79/Empetrum.jpg/220px-Empetrum.jpg)
Kořen je také používán jako lék, který se používá k léčení bolavých očí. Kořeny se vaří a oči se promyjí chlazeným čajem s trochou cukru. Někteří lidé říkají, že stonky ostružiny mohou být také použity k odstranění takových potíží.
Plody šichy obsahují z velké většiny vodu. Obsah vitamínů je nízký, stejně jako koncentrace těkavých tekutin. Kyselost je nižší, než je obvykle u lesních plodů, benzen a kyseliny se v plodech téměř nevyskytují. Šicha je také příležitostně používána jako ozdobná rostlina ve skalkách, jmenovitě žlutolistý kultivar šichy černé (Empetrum nigrum) 'Lucia' (viz fotografie).
Pěstování
Nesnáší vápník, pěstovat v humózním kyselém substrátu. Snášejí výsluní i stín. Jsou vhodným doplňkem vřesoviště. Není třeba řezat. Množí se výsevem na jaře, nebo řízkováním na podzim. Zálivka – zaléváme dešťovou vodou (nebo upravenou vodou).
Ochrana
Šicha oboupohlavná je v ČR chráněná.[5]
Odkazy
Reference
V tomto článku byly použity překlady textů z článků Crowberry na anglické Wikipedii a Krähenbeeren na německé Wikipedii.
- ↑ a b HIEKE, Karel; PINC, Miroslav. Praktická dendrologie, díl 1.,. 1. vyd. [s.l.]: nakladatelství SZN, 1978.
- ↑ Ericaceae [online]. (Flora of China). Dostupné online.
- ↑ šicha na Botany.cz
- ↑ botanika.wendys
- ↑ http://www.rostliny.net/rostlina/Empetrum
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu šicha na Wikimedia Commons
Taxon Empetrum ve Wikidruzích
- taxologie, www.biolib
- www.naturfoto
- atlas rostlin
- rostliny USA, Empetraceae
- herbář linnean online[nedostupný zdroj]
- fotografie[nedostupný zdroj]
Média použitá na této stránce
Autor:
- Information-silk.png: Mark James
- derivative work: KSiOM(Talk)
A tiny blue 'i' information icon converted from the Silk icon set at famfamfam.com
Autor: Opioła Jerzy, Licence: CC BY-SA 3.0
Empetrum nigrum (pl. bażyna czarna), habitat: Tatra Mountains, Grześ