Železniční trať Česká Třebová – Přerov
Železniční trať Česká Třebová – Přerov je důležitá železniční trať tvořící spojení Prahy se severní Moravou, Slezskem, Polskem a Slovenskem. Je součástí celostátní dráhy a v jízdním řádu pro cestující je uvedena jako trať 270 (společně s tratí Rudoltice v Čechách – Lanškroun), zároveň jsou dálkové vlaky zahrnuty i do tratě 001. Trať je v celé své délce elektrizovaná a dvoukolejná. Trať je součástí třetího železničního koridoru.
Historie
Úsek Přerov–Olomouc vybudovala Severní dráha císaře Ferdinanda (SDCF) jako odbočku své hlavní tratě Vídeň–Krakov. Provoz byl zahájen 17. října 1841. V době stagnace SDCF a v důsledku hospodářské krize a z rozhodnutí císaře Ferdinanda I. z 19. prosince 1841 převzal iniciativu ve výstavbě nejdůležitějších železnic stát. Do státní služby byli povoláni inženýři, jako Carl Ghega, Alois Negrelli, Anton Jüngling a další odborníci, kteří působili u SDCF. V roce 1842 bylo zřízeno c. k. generální ředitelství státních drah, jejímž ředitelem se stal Hermenegild von Francesconi. Severní státní dráha zahájila výstavbu úseku Olomouc – Praha 20. srpna 1842. Vedení jednotlivých úseků bylo rozděleno následovně:
- Olomouc–Pardubice vedl inženýr Karel Keissler
- Pardubice–Praha vedl Jan Perner
Stavbu svršku a spodku prováděla firma bratří Kleinů. Pozemní stavby navrhoval vrchní inženýr Anton Jüngling. Dráha byla budována už pro dvoukolejný provoz i když byla položena pouze jedna kolej a dvoukolejná část byla jen v úseku Běchovice–Praha.[1][2] Kolejový svršek navazoval na systém SDCF, takže pokračovala v anglické soustavě a anglickým rozchodem 1 435 mm. Kolejnice byly dodávány železárnami ve Vítkovicích, Svitavách, Blansku a železárnami bratří Kleinů v Sobotíně a později ve Štěpánově.[3] Dokončena byla roku 1845, provoz byl zahájen 20. srpna na celé trati Olomouc – Praha.[4] Pravidelná osobní doprava byla zahájena 1. září 1845 a nákladní doprava 1. října 1845. Vlak z Olomouce do Prahy projel trať bez zastávek za sedm hodin a čtyřicet minut.[2] V letech 1845–1849 provozovala dráhu Olomouc–Praha pro stát SDCF, smlouva ale byla nevýhodná, proto byla dráha od roku 1849 provozována přímo státem. Vzhledem k neuspokojivé hospodářské situaci státu po roce 1848 byla Severní státní dráha roku 1854 privatizována, dráhu převzala soukromá Rakouská společnost státní dráhy (StEG).[5]
Severní dráha císaře Ferdinanda byla zestátněna roku 1906, roku 1909 pak byla zestátněna i Rakouská společnost státní dráhy - provoz na celé trati převzaly Císařsko-královské státní dráhy (KKStB).[6] Se vznikem Československa roku 1918 převzaly dráhu Československé státní dráhy (ČSD). Dráha představuje významnou spojnici mezi Čechami a Moravou a po vzniku Československa její význam ještě narůstal, proto byla v letech 1924 (úsek Olomouc–Přerov)[7] a 1930–1933 (úsek Česká Třebová – Olomouc) zdvoukolejněna.[4][8]
V letech 1957–1960 byla trať postupně elektrizována napájecí soustavou 3 kV ss.[7][4]
V letech 2002 až 2008 byla trať modernizována jako doplňující rameno II. železničního koridoru.[9] V letech 2011 až 2012 byla trať převedena na dálkové řízení z CDP Přerov.[10] V červnu 2019 byla zahájena instalace zabezpečovače ETCS.[11]
Vybavení stanic
Na původním úseku železniční tratě z Olomouce do Prahy bylo dvacet šest stanic, které byly rozděleny podle tříd. Jedinou stanicí I. třídy byla Praha, II. třídy Pardubice a III. třídy Zábřeh na Moravě a Česká Třebová. Do IV. třídy byly zařazeny stanice Červenka, Mohelnice, Žichlínek, Třebovice v Čechách, Ústí nad Orlicí město, Choceň, Zámrsk, Moravany, Přelouč, Týnec nad Labem (později Záboří nad Labem), Nový Kolín, Pečky, Český Brod a Běchovice. Do V. třídy bylo zařazeno zbylých sedm stanic Štěpánov, Lukavice, Hoštejn, Krasíkov, Rudoltice, Brandýs nad Orlicí, Uhersko a Úvaly. Olomouc pro své strategické postavení vojenské pevnosti byla z tohoto třídění vyjmuta a měla své specifické podmínky.[12]
K vybavení stanic patřila výpravní a odbavovací budova, domy (byty ve výpravně) pro strojvůdce a mistra dílen, skladiště, vodárna, dílny, výtopna, vozová remíza a strážní domek. Pražské nádraží mělo individuální řešení. Hradbou se šesti průjezdnými branami bylo hlavové nádraží rozděleno na vnitřní a vnější. Ve vnitřním byla osobní a nákladní část, ve vnějším veškeré provozní zázemí, výtopny a hlavní dílny. V Pardubicích byly výpravní budova se dvěma čekárnami a s nástupištní halou, dvoukolejná výtopna s dílnami, vodárna, obytné domy a skladiště. Ve stanici III. třídy byly výpravní budova se dvěma čekárnami, remíza, dílny, vodárna a obytné domy. U stanic IV. třídy výpravna s čekárnou, pokladnou a dvěma byty pro výpravčího a technického úředníka, remíza, vodárna, součástí byl strážní domek. Stanice V. třídy byly vybaveny strážním domkem. Se vzrůstajícím nebo klesajícím významem byly stanice rozšiřovány a přestavovány.[13][8]
Fotogalerie
Železniční trať 270 z mostu pro pěší a cyklisty u Černovíru
Stanice a zastávky
Rudoltice v Čechách
- (c) ŠJů, Wikimedia Commons, CC BY-SA 3.0
Luková u Rudoltic v Čechách
- (c) ŠJů, Wikimedia Commons, CC BY-SA 3.0
- (c) ŠJů, Wikimedia Commons, CC BY 4.0
Výhybna Dluhonice
Odkazy
Reference
- ↑ BOROVCOVÁ, Alena. Kulturní dědictví severní státní dráhy. 1. vyd. Ostrava: Národní památkový ústav, Územní odborné pracoviště v Ostravě, 2016. 271, [1] s. s. ISBN 9788085034912, ISBN 8085034913. OCLC 1010898392
- ↑ a b BOROVCOVÁ, Alena. Z Vídně na sever : dvě páteřní železniční tratě České republiky. 1. vyd. Ostrava: [s.n.], 2017. 208 s. ISBN 9788085034974, ISBN 8085034972. OCLC 1035451828
- ↑ HONS, Josef. Železniční svršek našich prvních drah. Dějiny věd a techniky, 1985, roč. 18, č. 1, s. 10–23
- ↑ a b c WAGULA, Hubert; FEDOROWICZ, Slawomir. 501 Česká Třebová - Olomouc hlavní nádraží. Atlas Drah Polska, Česka a Slovenska [online]. [cit. 2020-11-09]. Dostupné online. ISSN 2391-4793.
- ↑ Stručná historie železnic (a to hlavně železnice české) [online]. railian.com, rev. 2012-03-12 [cit. 2020-11-09]. Kapitola První pokus rakouského státu o výstavbu a provozování železnic (1842 - 1854). Dostupné online.
- ↑ Stručná historie železnic (a to hlavně železnice české) [online]. railian.com, rev. 2012-03-12 [cit. 2020-11-09]. Kapitola Rakouský sekvestrační zákon - pozvolné zestátňování (1877). Dostupné online.
- ↑ a b WAGULA, Hubert; FEDOROWICZ, Slawomir. 302 Břeclav - Olomouc hlavní nádraží. Atlas Drah Polska, Česka a Slovenska [online]. [cit. 2020-11-09]. Dostupné online. ISSN 2391-4793.
- ↑ a b KREJČIŘÍK, Mojmír. Česká nádražíII díl. 1. vyd. Litoměřice: Vydavatelství dopravní literatury, 2005. Dostupné online. ISBN 80-902706-7-0, ISBN 978-80-902706-7-1. OCLC 53860685 S. 5–194.
- ↑ Železniční koridory ČR. Kapitola Současnost. K-REPORT [online]. Kralupy nad Vltavou: Společnost přátel kolejové dopravy, rev. 2006-10-29 [cit. 2020-11-12]. Dostupné online. ISSN 1801-6189.
- ↑ Trať Česká Třebová – Přerov dálkově ovládaná. Reportér AŽD Praha. 3. 2012, roč. 8, čís. 1, s. 19. Dostupné online.
- ↑ SŽDC vybaví úsek Přerov – Česká Třebová evropským vlakovým zabezpečovačem ETCS. Tiskový servis (tiskové zprávy + prohlášení) [online]. SŽDC, 2019-06-10 [cit. 2020-11-12]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2021-04-03.
- ↑ Borovcová, Kulturní dědictví Severní státní dráhy... s. 26
- ↑ Borovcová, Kulturní dědictví Severní státní dráhy... s. 26–29
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu železniční trať Česká Třebová – Přerov na Wikimedia Commons
Média použitá na této stránce
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
This is the "empty element" of the Icons for railway descriptions (see there for further informations). The original syntax of Wikipedia:Route diagram templates filled all empty spaces in a diagram with this file (all BSicons were 20x20px). For those cells where an icon ID was provided, some "File:BSicon_ID.svg" were used, and where there was no ID, "File:BSicon_.svg" was substituted. Many major Wikipedias has since upgraded the syntax so that just an empty table cell is used (incl. En.WP).
track to right against driving direction (with exact circles)
Track to left forward driving direction (with exact circles)
Autor: Palickap, Licence: CC BY-SA 4.0
Střeň, okres Olomouc. Železniční zastávka.
rail icon
(c) ŠJů, Wikimedia Commons, CC BY 4.0
Olomouc-Hodolany, okres Olomouc. Jeremenkova 103/23, Olomouc hlavní nádraží.
Straight line aqross (according to naming convention, name + modifier)
Autor: Jiří Komárek, Licence: CC BY-SA 4.0
Železniční trať 270 z mostu pro pěší a cyklisty u Černovíru, Olomouc
rail icon
Autor: Palickap, Licence: CC BY-SA 4.0
Krasíkov, okres Ústí nad Orlicí. Železniční zastávka.
Active parallel lines crossing under active line
Horizontal major road icon
Autor: Vojtěch Dočkal , Licence: CC BY-SA 4.0
Staniční budova Mohelnice
watercourse aqross
Autor: Palickap, Licence: CC BY-SA 4.0
Tatenice, okres Ústí nad Orlicí, Česká republika. Železniční zastávka.
Autor: Vojtěch Dočkal , Licence: CC BY-SA 4.0
Staniční budova srpen 2023
rail icon
Autor: Vojtěch Dočkal , Licence: CC BY-SA 4.0
Staniční budova v Července
Summit icon for route diagram templates
Doppelstrang, gemeinsamer Bahnhof
(c) ŠJů, Wikimedia Commons, CC BY-SA 3.0
Luková, okres Ústí nad Orlicí. Železniční zastávka Luková u Rudoltic v Čechách a kostel svaté Markéty.
BS Template
icon for railway description
Bridge over water straight (small)
Spoorsjabloon
Icon for railway descriptions
BS template
BS template
Icon for railway descriptions
Icons for railway descriptions
(c) ŠJů, Wikimedia Commons, CC BY-SA 3.0
Hoštejn, okres Šumperk. Železniční zastávka.
rail icon
Parallel tracks leading to right from parallel straight tracks
Autor: Pokud má díla používáte mimo projekty Wikimedia, ocenil bych upozornění. Více z mé práce najdete v mé osobní galerii., Licence: CC BY-SA 4.0
Portál tunelu ve vesnici Hněvkov v Olomouckém kraji
Autor: Palickap, Licence: CC BY-SA 4.0
Štěpánov, okres Olomouc. Železniční stanice.
Icon for railway descriptions
rail icon
railway icon
Autor: Tomáš Adamec, Licence: CC BY-SA 4.0
Vlakové nádraží Moravičany z roku 1924
Autor: Palickap, Licence: CC BY-SA 4.0
Tatenice, okres Ústí nad Orlicí, Česká republika. Železniční zastávka.
Autor: Palickap, Licence: CC BY-SA 4.0
Nemile, okres Šumperk, část Lupěné. Železniční zastávka.
Icon for railway descriptions
Icon for railway descriptions
BSicon for railway routemap
Autor: Vojtěch Dočkal, Licence: CC BY-SA 4.0
Železniční stanice Zábřeh na Moravě
Icon for railway descriptions
rail icon
Icon for railway descriptions
Autor: Vojtěch Dočkal , Licence: CC BY-SA 4.0
Staniční budova v srpnu 2023
Autor: Vojtěch Dočkal , Licence: CC BY-SA 4.0
Staniční budova v roce 2022
(c) I, Power, CC BY-SA 3.0
Mohelnice - železniční stanice na trati 270 Bohumín - Česká Třebová - (Praha).
Doppelstrang ehem. (S)-Bahnhof
BS template