Alexandr Vasilevskij
Alexandr Michajlovič Vasilevskij | |
---|---|
(c) Mil.ru, CC BY 4.0 | |
Narození | 18.jul. / 30. září 1895greg. nebo 30. září 1895 Vičuga |
Úmrtí | 5. prosince 1977 (ve věku 82 let) Moskva |
Místo pohřbení | Hřbitov u Kremelské zdi |
Národnost | Rusové |
Alma mater | Kostromský seminář (od 1909) Aleksevská vojenská škola (do 1915) Vojenská akademie generálního štábu Ozbrojených sil Ruské federace (1936–1937) |
Povolání | politik, důstojník a autor memoárů |
Ocenění | Řád sv. Anny 4. třídy (1916) Řád sv. Stanislava 3. třídy s meči a stuhou (1917) Řád sv. Stanislava 2. třídy s meči (1917) Kříž sv. Jiří 4. třídy (1917) jubilejní medaile 20 let Dělnicko-rolnické rudé armády (1938) … více na Wikidatech |
Politická strana | Komunistická strana Sovětského svazu (1938–1977) |
Děti | Yury Vasilevsky Igor Vasilevsky |
Funkce | ministr obrany Sovětského svazu (1949–1953) poslanec Nejvyššího sovětu SSSR |
Podpis | ![]() |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Alexandr Michajlovič Vasilevskij (18. záříjul./ 30. září 1895greg., Novaja Golčicha — 5. prosince 1977, Moskva) byl sovětský voják a vojevůdce, maršál Sovětského svazu. Od května 1942 byl také náčelníkem generálního štábu a podílel se na plánování téměř všech velkých operací Rudé armády.
Úvod
Narodil se 30. září 1895 v Nové Golčiše v Kiněšmanském újezdě (dnes součást města Vičuga). Studoval bohosloví v Kostromě. Během první světové války dosáhl hodnosti kapitána. Za revoluce se přidal k bolševikům a stal se poměrně úspěšným velitelem.
Předválečné období
Po roce 1921 velel 48. tverské střelecké divizi. V letech 1934–1936 působil jako náčelník oddílu bojové přípravy v Povolžském vojenském okruhu a byl povýšen na plukovníka. V roce 1937 dokončil Frunzeho akademii Generálního štábu a byl jmenován náčelníkem operativní přípravy v Generálním štábu. Jeho služební postup zpomalovalo to, že neměl žádné sovětské vyznamenání a nebyl členem Komunistické strany SSSR. To „napravil“ v roce 1938, už jako člen Generálního štábu. Zúčastnil se plánování útoku na Finsko, kterého se též účastnil a byl i u podpisu mírové dohody. Od dubna 1940 se podílel na plánování případné války s Německem.
Druhá světová válka
Od 1. srpna 1941 byl již jako generálmajor jmenován zástupcem náčelníka generálního štábu pro operativní činnost. V říjnu při postupu Wehrmachtu na Moskvu se podílel na obranných bojích okolo Možajsku a byl povýšen na generálporučíka. Od dubna do května 1942 se účastnil u Severozápadního frontu pokusu o likvidaci Demjanského předmostí. V květnu 1942 vystřídal nemocného maršála Šapošnikova ve funkci náčelníka generálního štábu a byl povýšen na generálplukovníka. Poté, co v červnu 1942 padl generál Vlasov i s 2. armádou u Leningradu do zajetí, plánoval společně s velitelem Volchovského frontu Kirilem Mereckovem vyvedení vojska z obklíčení. V červenci 1942 byl poslán na stalingradskou frontu a společně s G. K. Žukovem se podílel na obklíčení a porážce Němců u Stalingradu. Dne 16. února 1943 byl povýšen na maršála SSSR, což byl neobvyklý skok, protože armádním generálem byl jmenován teprve před 29 dny. (jeho postup vzhůru byl v sovětské armádě nejrychlejším ze všech vojáků, co titul maršála SSSR kdy obdrželi). Poté se podílel na takových operacích jako Kursk, Donbas, Krym-Sevastopol. Dne 29. července 1944 mu byl udělen titul Hrdina Sovětského svazu. Účastnil se též jaltské konference. Od února 1945 velel 3. běloruskému frontu a velel útoku (vyjednávání) na Kaliningradskou pevnost. V srpnu 1945 velel vojskům na Dálném východě v boji proti Japoncům. Za úspěšné vedení operací na Dálném východě mu byl dne 8. září 1945 udělen druhý titul Hrdina Sovětského svazu.
Poválečné období
V letech 1946–1949 působil ve funkci náčelníka Generálního štábu Rudé armády a 1. náměstka ministra obrany SSSR. V roce 1949 se stal ministrem obrany SSSR. V této funkci strávil sedm let, poté byl nahrazen G. K. Žukovem a jmenován jeho náměstkem. Krátce nato však byl roku 1957 společně s Žukovem penzionován. Od roku 1959 působil ve Skupině generálních inspektorů ministerstva obrany.
Jeho syn se stal Žukovovým zetěm.
Zemřel 5. prosince 1977 v Moskvě a je pohřben na Rudém náměstí u Kremelské zdi.
Související články
Externí odkazy
Galerie Alexandr Michajlovič Vasilevskij na Wikimedia Commons
Obrázky, zvuky či videa k tématu Alexandr Michajlovič Vasilevskij na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Alexandr Vasilevskij
- Warheroes.ru Životopisy Sovětských válečných hrdinů - Rusky
- Alexandr Michajlovič Vasilevskij - Maršál SSSR Český překlad životopisu z Warheroes.ru , jeden z podkladů tohoto článku
Média použitá na této stránce
Автограф Александра Михайловича Василевского
(c) Mil.ru, CC BY 4.0
Александр Михайлович Василевский (1895 — 1977) — советский военачальник, Маршал Советского Союза