Amacukaze (DDG-163)
(c) 防衛省・自衛隊ホームページ, CC BY 4.0 Amacukaze (DDG-163) | |
Základní údaje | |
---|---|
Typ | torpédoborec |
Číslo trupu | 163 |
Zahájení stavby | 29. listopadu 1962 |
Spuštěna na vodu | 5. října 1963 |
Uvedena do služby | 15. února 1965 |
Osud | vyřazen 29. listopadu 1995 |
Následovník | třída Tačikaze |
Takticko-technická data | |
Výtlak | 3050 t (standardní) 4000 t (plný) |
Délka | 131 m |
Šířka | 13,4 m |
Ponor | 4,2 m |
Pohon | 2 turbíny, 2 kotle 60 000 shp |
Rychlost | 33 uzlů |
Posádka | 290 |
Výzbroj | 4× 76,2mm kanón (2×2) 1× ASROC (8 hl.) 1× RIM-24 Tartar (40 střel) 2× Hedgehog (2×1) 6× 324mm torpédomet (2×3) |
Elektronika | OPS-17 SPS-29 SPS-52 SPG-51 SPG-34 SQS-23 |
Amacukaze (DDG-163) byl torpédoborec Japonských námořních sil sebeobrany. Byl to první japonský (raketový) torpédoborec vyzbrojený řízenými střelami.[1][2] Ve službě byl v letech 1965–1995. Z hlediska protiletadlové výzbroje se jednalo o ekvivalent americké třídy Charles F. Adams.[2]
Stavba
Torpédoborec postavila loděnice Mitsubishi Heavy Industries. Kýl plavidla byl založen 29. listopadu 1962, trup byl na vodu spuštěn 5. října 1963 a torpédoborec byl do služby přijat 15. února 1965.[3]
Konstrukce
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7f/Screw_propeller%28right%29_of_JS_Amatsukaze%28DDG-163%29_at_JMSDF_Yokosuka_Naval_Base_June_1%2C_2008.jpg/220px-Screw_propeller%28right%29_of_JS_Amatsukaze%28DDG-163%29_at_JMSDF_Yokosuka_Naval_Base_June_1%2C_2008.jpg)
Hlavňovou výzbroj plavidla představovaly čtyři 76,2mm kanóny ve dvoudělových věžích na přídi. K ničení vzdušných cílů sloužilo jednoduché odpalovací zařízení Mk 13 pro protiletadlové řízené střely RIM-24 Tartar umístěné na zádi. Neseno bylo celkem 40 střel. Protiponorkovou výzbroj tvořil osminásobný vrhač raketových torpéd ASROC, dva salvové vrhače hlubinných pum Hedgehog a dva trojhlavňové 324mm torpédomety. Detekci ponorek zajišťoval trupový sonar SQS-23. Řízené střely naváděly dva radary SPG-51 umístěné na zádi.[1]
Pohonný systém tvořily dva kotle a dvě převodové turbíny, pohánějící dva lodní šrouby. Výkon pohonného systému byl 60 000 shp. Nejvyšší rychlost dosahovala 33 uzlů.[3]
Modernizace
Roku 1978 bylo plavidlo vyzbrojeno výkonnějšími řízenými střelami Standard SM-1MR a příslušnou elektronikou. Počet nesených střel se nezměnil.[1] Roku 1982 byly instalovány vrhače klamných cílů Mark 36 SRBOC a satelitní komunikační systém SATCOM.[2]
Reference
- ↑ a b c PEJČOCH, Ivo; NOVÁK, Zdeněk; HÁJEK, Tomáš. Válečné lodě 5 – Amerika, Austrálie, Asie od roku 1945. Praha: Naše vojsko, 1994. ISBN 80-206-0414-6. S. 278–279.
- ↑ a b c DDG 163 Amatsukaze (Guided Missile Destroyer) [online]. Globalsecurity.org [cit. 2016-06-04]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b Class Amatsukaze Destroyer [online]. Worldwarships.com [cit. 2016-06-04]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-09-24. (anglicky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Amacukaze (DDG-163) na Wikimedia Commons
Média použitá na této stránce
Autor: David Newton, uploader was Denelson83, Licence: CC BY-SA 3.0
Vlajka Japonskej cisárskej armády
Autor: Hunini, Licence: CC BY-SA 3.0
護衛艦あまつかぜ(DDG-163)の右舷スクリュープロペラ。 08年6月1日 海上自衛隊横須賀基地にて。