Arnošt Bedřich z Windischgrätze
Arnošt Bedřich z Windischgrätze | |
---|---|
![]() | |
Prezident říšské dvorní rady | |
Ve funkci: 1714 – 1727 | |
Předchůdce | Rupert von Bodman |
Nástupce | Jan Vilém Wurmbrand-Stuppach |
Narození | 20. června 1670 Vídeň |
Úmrtí | 6. září 1727 (ve věku 57 let) Sankt Peter in der Au |
Choť | Marie Terezie Slavatová z Chlumu a Košumberka (od 1695) Terezie Rozálie z Rottalu (od 1709) |
Rodiče | Bohumil Amadeus z Windischgrätze a Marie Eleonora z Oettingen-Oettingenu |
Profese | politik |
Ocenění | Řád zlatého rouna |
Commons | Ernst Friedrich von Windisch-Graetz (1670-1727) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Arnošt Bedřich hrabě z Windischgrätze, také Arnošt Bedřich Windischgrätz (německy Ernest Friedrich Graf von Windisch-Graetz, 20. července 1670 Vídeň – 6. září 1727 St. Peter in der Au) byl rakouský šlechtic a státník z významného rodu Windischgrätzů. Z matčiny strany byl vzdáleným příbuzným císaře Leopolda I., což se promítlo do vzestupu rodu na přelomu 17. a 18. století. Kariéru završil funkcí prezidenta říšské dvorní rady a byl rytířem Řádu zlatého rouna. Sňatkem získal mimo jiné majetek v Čechách (Červená Lhota).
Kariéra
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/78/Ernst_Friedrich_Windischgr%C3%A4tz.jpg/220px-Ernst_Friedrich_Windischgr%C3%A4tz.jpg)
Narodil se ve Vídni jako druhorozený syn říšského vicekancléře hraběte Gottlieba Amadea z Windischgrätze (1630-1695) a jeho druhé manželky hraběnky Marie Eleonory z Oettingen-Oettingenu (1649-1681), která byla sestřenicí císařovny Eleonory, třetí manželky Leopolda I. Tento příbuzenský vztah byl jedním z impulsů vzestupu Windischgrätzů koncem 17. století.[1]
Studoval ve Vídni a absolvoval kavalírskou cestu, během níž pobýval například rok v Turíně a ve Florencii[2]. V roce 1694 se stal členem říšské dvorní rady,[3] téhož roku vykonal diplomatickou misi do Drážďan. Později byl vyslancem v Modeně (1698-1699) a u říšského sněmu v Řezně (1701-1702), mezitím v roce 1700 obdržel Řád zlatého rouna.[4] Po smrti Dominika Ondřeje z Kounic v roce 1705 byl kandidátem na funkci říšského vicekancléře, ke jmenování ale nedošlo kvůli odporu mohučského arcibiskupa.
Jako držitel statků v Čechách byl v roce 1711 hlavním vyslancem Českého království na volbě Karla VI. římským císařem ve Frankfurtu[5]. Dalších několik let se však zdržoval v ústraní na svých statcích, až později se stal prezidentem říšské dvorské rady (1714-1727) a nakonec ve Vídni státním a konferenčním ministrem (1724-1727). Spolu s vojevůdcem Evženem Savojským a finančním ministrem Gundakarem Tomášem ze Starhembergu patřil k hlavním osobnostem politiky habsburské monarchie, proslul jako expert na ústavní právo Svaté říše římské, vzhledem k diplomatickým zkušenostem měl důležité slovo i v zahraniční politice.
Majetek a rodina
Po otci zdědil v roce 1695 stěžejní rodová panství v Dolním Rakousku (Trautmansdorf, St. Peter), zatímco jeho bratr Leopold Viktorin převzal Přerov na Moravě.
V roce 1695 se oženil s ovdovělou hraběnkou Marií Terezií z Fünfkirchenu, rozenou Slavatovou (1656-1699), která byla jednou z dědiček rozsáhlého majetku vymřelého rodu Slavatů z Chlumu a Košumberka. Do manželství přinesla 50 000 zlatých v hotovosti, manželovi pak předala i svůj dědický podíl, panství Červená Lhota.[6] Toto krátké manželství zůstalo bez potomstva.
Podruhé se oženil v roce 1709 s hraběnkou Terezií Rozálií z Rottalu (1679-1753). Z druhého manželství se narodily dvě děti, obě ale zemřely v dětském věku. Po smrti Arnošta Bedřicha 6. září 1727 se tak dědicem majetku stal jeho mladší bratr Leopold Viktorin (1686-1746).
Odkazy
Reference
- ↑ Rodokmen Windischgrätzů dostupné online
- ↑ KUBEŠ, Jiří: Náročné dospívání urozených. Kavalírské cesty české a rakouské šlechty 1620-1750; Pelhřimov, 2013 s. 29, 318 ISBN 978-80-7415-071-5
- ↑ Gschließer, Oswald von: Der Reichshofrat, Vídeň, 1942; s. 92 dostupné online
- ↑ LOBKOWICZ, František: Zlaté rouno v zemích českých (Zvláštní otisk Zpravodaje Heraldika a genealogie); Praha, 1991; s. 278
- ↑ KUBEŠ, Jiří: Trnitá cesta Leopolda I. za říšskou korunou. Volby a korunovace ve Svaté říši římské v raném novověku; České Budějovice, 2009 s. 43-45, 213-214 ISBN 978-80-86829-43-2
- ↑ Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku, díl V. Jižní Čechy; Praha, 1986
Literatura
- Mašek, Petr: Šlechtické rody v Čechách, na Moravě a ve Slezsku; Praha, 2010 ISBN 978-80-257-0294-9
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Arnošt Bedřich z Windischgrätze na Wikimedia Commons
- Ernst Friedrich Windischgrätz in Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich
Média použitá na této stránce
Graf Ernst Friedrich Windisch-Graetz (1670-1727)
Autor: Vlach Pavel, Licence: CC BY-SA 4.0
Ernst Friedrich Reichsgraf von Windischgrätz (1670–1727), Reichshofratpräsident 1714–1727. (Portrét s dekorací Řádu zlatého rouna v Rytířském sále na zámku Kunštát)