Blanice (přítok Otavy)
Blanice | |
---|---|
![]() Blanice nedaleko Klokočína | |
Základní informace | |
Délka toku | 94,7 km |
Plocha povodí | 863,9 km² |
Průměrný průtok | Heřmaň 4,65 m³/s |
Světadíl | Evropa |
Hydrologické pořadí | 1-08-03-001 |
Pramen | |
u Zlaté v Želnavské hornatině 48°52′15,6″ s. š., 14°2′16,8″ v. d. 972 m n. m. | |
Ústí | |
do Otavy u Putimi 49°16′37,4″ s. š., 14°7′0″ v. d. 362 m n. m. | |
Protéká | |
![]() | |
Úmoří, povodí | |
Atlantský oceán, Severní moře, Labe, Vltava, Otava | |
Geodata | |
OpenStreetMap | OSM, WMF |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Blanice (též Vodňanská Blanice, německy Flanitz a na dolním toku Blanitz) je jihočeská řeka, pravostranný a nejdelší i nejvodnější přítok Otavy. Délka toku činí 94,7 km[1][pozn 1] a je tak 28. nejdelší řekou v Česku. Plocha povodí měří 863,9 km².[2][pozn 2]
Jméno řeky
Jméno vodního toku bylo odvozeno od přídavného jména blanná[3] ve smyslu protékající blaněmi. Staročeské slovo blaně znamená vlhká louka či pastvina.
Průběh toku
Řeka pramení v Želnavské hornatině na severním svahu Lysé u zaniklé sídlo bývalé osady Zlatá ve vojenském újezdu Boletice v nadmořské výšce 972 metrů. Teče severním směrem. U železniční zastávky Spálenec vtéká do Prachatické hornatiny, na jejímž západním okraji vytváří v úseku mezi Blanickým a Řepešínským mlýnem hluboké až kaňonovité údolí. V tomto úseku dosahuje svého největšího sklonu – mezi Blažejovicemi a Krejčovicemi je to 2,12 %[4]. Nad Husincem na ní leží Husinecká přehrada. Pod Těšovicemi Prachatickou hornatinu definitivně opouští a protéká napříč Bavorovskou vrchovinou. U Krašlovic vtéká do Českobudějovické pánve, kde vytváří četné volné meandry, mrtvá ramena a tůně. Ústí zprava do Otavy u Putimi na říčním kilometru 32,8 v nadmořské výšce 362 metrů.
Horní tok řeky u zříceniny hradu Hus
- (c) Dingoa, CC BY-SA 3.0
Blanice v přírodní rezervaci Kaňon Blanice
Přírodní památka Zábrdská skála
Soutok Blanice s Otavou
Větší přítoky
- Puchéřský potok, zprava, ř. km 87,8[5]
- Cikánský potok, zleva, ř. km 63,8[6]
- Žárovenský potok, zleva, ř. km zhruba 60,7[pozn 3]
- Živný potok, zprava, ř. km 50,0[7]
- Libotyňský potok, zleva, ř. km 45,8[1]
- Dubský potok, zleva, ř. km 42,7[8]
- Zlatý potok, zprava, ř. km 41,0[9]
- Bílský potok, zleva, ř. km 33,3[10]
- Radomilický potok, zprava, ř. km 19,4[11]
- Divišovka, zprava, ř. km 14,2[11]
- Tálínský potok, zprava, ř. km 11,6[10]
- Skalský potok, zleva, ř. km 5,6[12][pozn 4]
Vodní režim
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f6/Blanice_by_flood_2002.jpg/220px-Blanice_by_flood_2002.jpg)
Průměrný průtok Blanice u obce Heřmaň na 4,2 říčním kilometru činí 4,65 m³/s.[13]
Průměrné dlouhodobé měsíční průtoky Blanice (m³/s) ve stanici Heřmaň:[14]
Průměrné měsíční průtoky Blanice (m³/s) ve stanici Heřmaň v roce 2013:[14]
Hlásné profily:[13][15][16][17][18]
místo | říční km | plocha povodí | průměrný průtok (Qa) | stoletá voda (Q100) |
---|---|---|---|---|
Blanický mlýn | 77,10 | 85,47 km² | 0,95 m³/s | 111,0 m³/s |
Podedvory | 62,15 | 202,72 km² | 2,04 m³/s | 165,0 m³/s |
pod VD Husinec | 57,80 | 212,28 km² | 2,10 m³/s | 171,0 m³/s |
Bavorov | 37,90 | 500,60 km² | 3,54 m³/s | 250,0 m³/s |
Heřmaň | 4,20 | 841,33 km² | 4,65 m³/s | 300,0 m³/s |
Život v řece
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/23/Salmo_trutta_Prague_Vltava_1.jpg/220px-Salmo_trutta_Prague_Vltava_1.jpg)
Blanice je řeka s největší populací perlorodky říční v České republice[19] a po německé řece Lutter druhou největší ve střední Evropě.[20] Podle Agentury ochrany přírody a krajiny ČR žije v Blanici zhruba 20 tisíc kusů perlorodek z celkových asi 100 tisíc v Česku.[20] Hojnost perlorodek v Blanici je způsobena jednak čistotou vody – na horním toku v okolí Spálence a Arnoštova Blanice protéká krajinou s minimem osídlení a poměrně málo intenzívním zemědělstvím. Druhým důležitým faktorem je navzdory nadmořské výšce relativně teplá voda (v době rozmnožování musí být alespoň po dobu 10 dnů nad 15 °C). Dále je v řece protékající převážně luční krajinou dostatek potravy.[19] Obecně se perlorodky zachovaly ve vyšších polohách a v horních částech toků, Blanice patří k posledním pěti místům v Čechách, kde ještě žijí (dále na Malši, Teplé Vltavě, ve Zlatém potoce a v povodí Rokytnice na Chebsku).[20] Dalšími původními živočichy Blanice jsou pstruzi obecní, na jejichž žaberní oblouky se larvy perlorodek přichytávají a šíří se řekou. V minulosti žili perlorodky na Blanici i v Husinci, ale přehrada Husinecké nádrže je pro ně nepřekonatelnou překážkou.[19]
V úseku mezi Horním Záblatím a Zábrdským mlýnem byl monitorován výskyt řady vzácných živočišných druhů – především vranka obecná, perlorodka říční, mihule potoční, střevle potoční, ledňáček říční a vydra říční, z dalších zvláště chráněných druhů živočichů byli zaznamenáni jelec jesen (v nadjezí Zábrdského jezu), mník jednovousý, pstruh potoční, ropucha obecná, ještěrka obecná (na lokalitě Zábrdská skála) a užovka obojková.[21]
Tok řeky je chráněn v několika maloplošných chráněných územích. Začátek toku včetně několika přítoků leží v národní přírodní památce Prameniště Blanice. Dále to jsou národní přírodní památka Blanice na horním toku u Zbytin, níže se nachází přírodní rezervace Kaňon Blanice a v úseku mezi Horním Záblatím a Podedvorským mlýnem leží přírodní památka Blanice.
Využití
Doprava
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/91/Vodn%C3%AD_n%C3%A1dr%C5%BE_Husinec_%281%29.jpg/220px-Vodn%C3%AD_n%C3%A1dr%C5%BE_Husinec_%281%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/98/Putim_%28okres_P%C3%ADsek%29_%2823%29.jpg/220px-Putim_%28okres_P%C3%ADsek%29_%2823%29.jpg)
Povodím řeky Blanice vedla jedna z nejstarších solných stezek na Šumavě, obchodní cesta z Pasova přes Prachatice do Písku a dále do Prahy, která sloužila lidem již v době předhistorické. V době historické byla využívána nejpozději od 10. století[22]. Nazývala se Via Bohemica a později Zlatá stezka (Via aurea). Blanici tato cesta překonávala u pozdější osady Cudrovice a hradu Hus a podél jejího toku vedla od Těšovic k Protivínu. Z Volar od této trasy odbočovala pašerácká cesta, která se vyhýbala celnici v Prachaticích a vedla přes Mlynářovice, Krejčovice a odtud podél údolí Blanice až do Husince. V současnosti průběh bývalé Zlaté stezky z velké části kopíruje silnice II/141.
Mosty
Mlýny
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1c/Z%C3%A1brd%C3%AD_%C4%8Dp31_%2802%29.jpg/220px-Z%C3%A1brd%C3%AD_%C4%8Dp31_%2802%29.jpg)
Mlýny jsou seřazeny po směru toku řeky.
- Blanický mlýn – Zbytiny, okres Prachatice
- Řepešínský mlýn – Řepešín, okres Prachatice
- Zábrdský mlýn – Zábrdí, okres Prachatice
- Podedvorský mlýn – Dvory, okres Prachatice
- Hanušův mlýn – Těšovice, okres Prachatice, kulturní památka
- Mauricův mlýn – Těšovice, okres Prachatice, kulturní památka
- Ducháčův mlýn – Bavorov, okres Strakonice, kulturní památka
- Rozboudovský mlýn – Svinětice (Bavorov), okres Strakonice
- Benešovský mlýn – Heřmaň, okres Písek
Rybářství
Na Blanici je pstruhový revír Blanice Vodňanská 7[23] (20 km, od konce maximálního vzdutí vodní nádrže Husinec v místech pod dětským táborem Rechle až k železničnímu mostu zastávky Spálenec), a mimopstruhové revíry Blanice Vodňanská 6 - údolní nádrž Husinec[24] (5 km), Blanice Vodňanská 4[25] (9 km, od Rozboudovského mlýna u Svinětic až k druhému jezu nad mlýnem Blanice v k. ú. Blanice), Blanice Vodňanská 3[26] (14 km, od jezu nad betonovým mostem v Milenovicích až k bývalému Rozboudovskému mlýnu), Blanice Vodňanská 2[27] (12 km, od jezu Benešovského mlýna u železničního mostu trati Písek – Protivín až k jezu nad betonovým mostem v Milenovicích), Blanice Vodňanská 1[28] (6,6 km, od ústí do Otavy u Zátaví až k jezu Benešovského mlýna).
Vodáctví
Pro vodáky je Blanice sjízdná od Spálence v délce 83 km. Za vodácky nejhezčí je považován horní úsek k vodní nádrži Husinec.[29] Obvyklý začátek splouvání je u mostu u Blažejovic, kde se Blanice mění z klidného meandrujícího toku v prudkou řeku s balvanitým korytem a s přehlednými kaskádami až WW III. Řeka v tomto úseku až k Záblatí protéká CHKO Šumava, ale plavba není nijak omezena a závisí tak pouze na stavu vody, který zde bývá příznivý jen na jaře a po deštích. K nebezpečím tohoto téměř 20 km dlouhého úseku patří balvanovité kaskády a popadané stromy, proto jej lze doporučit jen zkušeným vodákům.
Méně obtížný je střední úsek řeky od hráze vodní nádrže Husinec do Strunkovic nad Blanicí (délka 10 km, svižný tok s občasnými peřejemi do WW II). Navíc v závislosti na vypouštění z přehrady je sjízdný častěji než horní úsek. Ze Strunkovic lze pokračovat do Vodňan (délka 17 km, pěkný meandrující tok s postupně se snižujícím sklonem, WW I a ZWC). Určitou nevýhodu úseku Husinec – Vodňany představují četné jezy. Jsou to převážně staré klasické jezy s šikmou spádovou deskou, v horní části někdy i se sjízdnými propustmi. Zároveň s postupným uklidňováním toku přibývá na tomto úseku směrem po proudu vrbiček. Zhruba do Svinětic nečiní vegetace větší překážky, ale na posledních kilometrech mezi kempem Pražák a Vodňany se již vyskytuje i několik velmi obtížně průjezdných míst.
Od Vodňan až k ústí do Otavy protéká Blanice převážně regulovaným korytem a jsou na ní nesjízdné jezy a nízké stupně, pod kterými se mohou tvořit nepříjemné válce. Tento úsek tudíž už vodácky atraktivní příliš není.
Těžba zlata
V řece Blanici se ve středověku rýžovalo zlato. V nivě Blanice jsou zachovány zbytky středověkých rýžovnických sejpů. V 16. století se v okolí Blanice provádělo dolování. Ještě v roce 1764 existoval zlatý důl sv. Antonín u Záblatí. Poslední pokusy o dolování se konaly v letech 1816–1820 u Zvěřenic, ale pro špatný výsledek byla těžba zastavena.
Osídlení
Blanice protéká následujícími vesnicemi a městy: Arnoštov, Spálenec, Záblatí, Husinec, Těšovice, Strunkovice nad Blanicí, Blanice, Bavorov, Krašlovice, Vodňany, Milenovice, Protivín, Myšenec, Maletice, Heřmaň a Putim. Největšími městy na řece jsou Vodňany se sedmi tisíci obyvatel a Protivín s pěti tisíci obyvatel.
Odkazy
Poznámky
Reference
- ↑ a b HEIS VÚV T. G. M. – Vodní toky (str. 374) [online]. [cit. 2015-05-17]. Dostupné online.
- ↑ Hydrologický seznam podrobného členění povodí vodních toků ČR [online]. [cit. 2015-05-17]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-10-05.
- ↑ LUTTERER, Ivan; ŠRÁMEK, Rudolf. Zeměpisná jména v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Havlíčkův Brod: nakladatelství Tobiáš, 1997. ISBN 80-85808-50-1. Kapitola Blanice, s. 48.
- ↑ TESAŘ, Miroslav. Šumava. Příroda, historie, život. Havlíčkův Brod: Baset, 2003. ISBN 80-7340-021-9. Kapitola Hydrologie Šumavy, s. 147.
- ↑ HEIS VÚV T. G. M. – Vodní toky (str. 377) [online]. [cit. 2015-05-16]. Dostupné online.
- ↑ HEIS VÚV T. G. M. – Vodní toky (str. 376) [online]. [cit. 2015-05-16]. Dostupné online.
- ↑ HEIS VÚV T. G. M. – Vodní toky (str. 372) [online]. [cit. 2015-05-16]. Dostupné online.
- ↑ HEIS VÚV T. G. M. – Vodní toky (str. 375) [online]. [cit. 2015-05-16]. Dostupné online.
- ↑ HEIS VÚV T. G. M. – Vodní toky (str. 371) [online]. [cit. 2015-05-16]. Dostupné online.
- ↑ a b HEIS VÚV T. G. M. – Vodní toky (str. 378) [online]. [cit. 2015-05-17]. Dostupné online.
- ↑ a b HEIS VÚV T. G. M. – Vodní toky (str. 384) [online]. [cit. 2015-05-16]. Dostupné online.
- ↑ HEIS VÚV T. G. M. – Vodní toky (str.383) [online]. [cit. 2015-05-17]. Dostupné online.
- ↑ a b Evidenční list hlásného profilu stanice Heřmaň [online]. [cit. 2015-05-08]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2019-04-04.
- ↑ a b Povodí Vltavy – Bilance v dílčím povodí Horní Vltavy za rok 2013 (str. 73) [online]. [cit. 2015-05-14]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2015-05-16.
- ↑ Evidenční list hlásného profilu stanice Blanický mlýn [online]. [cit. 2015-05-08]. Dostupné online.
- ↑ Evidenční list hlásného profilu stanice Podedvory [online]. [cit. 2015-05-08]. Dostupné online.
- ↑ Evidenční list hlásného profilu stanice Husinec [online]. [cit. 2015-05-08]. Dostupné online.
- ↑ Evidenční list hlásného profilu stanice Bavorov [online]. [cit. 2015-05-08]. Dostupné online.
- ↑ a b c Blanice má nejvíce perlorodek
- ↑ a b c Nejvíce perlorodek v Česku je stále v řece Blanici. ekolist.cz [online]. [cit. 2014-01-02]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2014-01-02.
- ↑ Plán péče o ZCHÚ přírodní památka Blanice na období 1. 1. 2014 – 31. 12. 2024 [PDF online]. Agentura ochrany přírody a krajiny [cit. 2022-10-09]. S. 22. Dále jen Plán péče (2014–2024). Dostupné online.
- ↑ ANDRESKA, Jiří. Šumavské solné stezky. praha: Kentaur, 1994. ISBN 80-85285-55-X. Kapitola Zlatá stezka prachatická, s. 43.
- ↑ Detail revíru Blanice Vodňanská 7 na www.mrk.cz
- ↑ Detail revíru Blanice Vodňanská 6 - údolní nádrž Husinec na www.mrk.cz
- ↑ Detail revíru Blanice Vodňanská 4 na www.mrk.cz
- ↑ Detail revíru Blanice Vodňanská 3 na www.mrk.cz
- ↑ Detail revíru Blanice Vodňanská 2 na www.mrk.cz
- ↑ Detail revíru Blanice Vodňanská 1 na www.mrk.cz
- ↑ Blanice na www.raft.cz
Literatura
- PIXOVÁ, Jaroslava. Na břehu Blanice.... Putim: Nakladatelství Kalina, 2010. 151 s.
- PIXOVÁ, Jaroslava. Na břehu Blanice - Vodňansko. Putim: Nakladatelství Kalina, 2011. 216 s.
- PIXOVÁ, Jaroslava. Na břehu Blanice - k šumavskému prameni. Putim: Nakladatelství Kalina, 2012. 294 s.
- VLČEK, Vladimír. Zeměpisný lexikon ČSR. Vodní toky a nádrže. Praha: Academia, 1984. 316 s. S. 62.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Blanice na Wikimedia Commons
Slovníkové heslo Blanice ve Wikislovníku
- Základní charakteristiky toku Blanice a jeho povodí
Média použitá na této stránce
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
Autor: Richenza, Licence: CC BY-SA 3.0
Předmětem tohoto obrázku je kulturní památka České republiky evidovaná
v Ústředním seznamu kulturních památek pod rejstříkovým číslem:
Autor: Chmee2, Licence: CC BY-SA 3.0
Soutok řeky Blanice s Otavou nedaleko Putimi, Česká Republika.
Autor: Xth-Floor, Licence: CC BY-SA 3.0
NPP Prameniště Blanice z Horní Sněžné, dále vojenský újezd Boletice
Autor: Czeva, Licence: CC BY-SA 3.0
Zábrdský mlýn, dům čp. 31 u řeky Blanice ve obci Zábrdí, okres Prachatice, Jihočeský kraj.
Autor: Chmee2, Licence: CC BY-SA 3.0
Řeka Blanice nedaleko Klokočína, Česká Republika.
Autor: Chmee2 or Jenik, Licence: CC BY-SA 3.0
Řeka Blanice během povodní v roce 2002. Fotografie byla pořízena na silnici Písek-Protivín E49 na koordinátech 49°13'11.03"N,14°13'8.61"E. Okres Písek, Česko
Autor: Richenza, Licence: CC BY-SA 3.0
Řeka Blanice u přístupové stezky ke zřícenině. Hus - zřícenina hradu 2 km západně od Blažejovic v okrese Prachatice. Česká republika.
Autor: Chmee2's family, Licence: CC BY-SA 3.0
Vodní nádrž Husinec, Česko
Pstruh obecný potoční, (Salmo trutta) na výstavě Pod hladinou Vltavy, Palác Kinských, Staroměstské náměstí, Praha 2011
Autor: Chmee2, Licence: CC BY-SA 3.0
Přírodní památka Zábrdská skála poblíž obce Zábrdí, okres Prachatice, Česko