Budníček větší
![]() | |
---|---|
![]() Budníček větší | |
Stupeň ohrožení podle IUCN | |
![]() málo dotčený[1] | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | živočichové (Animalia) |
Kmen | strunatci (Chordata) |
Podkmen | obratlovci (Vertebrata) |
Třída | ptáci (Aves) |
Podtřída | letci (Neognathae) |
Řád | pěvci (Passeriformes) |
Podřád | zpěvní (Passeri) |
Infrařád | Passerida |
Nadčeleď | Sylvioidea |
Čeleď | budníčkovití (Phylloscopidae) |
Rod | budníček (Phylloscopus) |
Binomické jméno | |
Phylloscopus trochilus (Linnaeus, 1758) | |
![]() Rozšíření budníčka většího žlutě - hnízdiště, šrafovaně - výskyt na tahu, modře - zimoviště | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Budníček větší (Phylloscopus trochilus) je malý druh zpěvného ptáka z čeledi budníčkovitých (Phylloscopidae).
Taxonomie
Budníček větší byl popsán Carlem Linném v roce 1758 pod rodovým jménem Motacilla.[2][3] Do rodu Phylloscopus byl pak přeřazen v roce 1826.[4]
- Phylloscopus trochilus trochilus (Linnaeus, 1758) – hnízdí v Evropě s výjimkou severní Skandinávie (v rozmezí od Pyrenejí severně až po Alpy), zimuje v západní Africe.
- Phylloscopus trochilus acredula (Linnaeus, 1758) – hnízdí v severní Skandinávii východně až po západní Sibiř, zimuje ve střední Africe.
- Phylloscopus trochilus yakutensis (Ticehurst, 1935) – hnízdí ve východní Sibiři, zimuje ve východní a jižní Africe.
Popis
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/48/Phylloscopus_trochilus_vogelartinfo_chris_romeiks_CHR4730.jpg/220px-Phylloscopus_trochilus_vogelartinfo_chris_romeiks_CHR4730.jpg)
Je o něco menší než vrabec, dorůstá délky 11–12,5 cm, v rozpětí křídel měří 17–22 cm a váží 7–15 g. Svrchu je zelenohnědý, spodinu těla má špinavě bílou až nažloutlou. Obě pohlaví se zbarvením nijak neliší, mladí ptáci mají v porovnání s dospělci žlutější spodinu těla. Velmi se podobá blízce příbuznému budníčkovi menšímu (P. collybita), od kterého se liší světlejšíma hnědavýma nohama, delším světlejším zobákem a delšími primárními letkami.[5][6][7][8]
Hlas
Vábí dvouslabičným stoupavým „hýit“. Zpěv se skládá z řady jednoduchých opakovaných melancholických hvízdavých zvuků, jejichž výška pozvolně klesá. Připomíná trochu pěnkavu obecnou.
Rozšíření
Hnízdí na rozsáhlém území Evropy a také v Asii, kde zasahuje až po východní Sibiř. Je tažný se zimovišti v subsaharské Africe. Poddruh Phylloscopus trochilus yakutensis přitom každoročně podniká migrace dlouhé až 13 000 km (zřejmě i více) z jihovýchodní Sibiře do jižní Afriky.[5][7][9] Zde se zastaví v Keni nebo Tanzanii, kde některé migrující skupiny zůstanou, přičemž jiné po odpočinku pokračují dál do jižní subsaharské Afriky. Migrační cesta trvá obvykle 4 měsíce. Budníček větší k navigaci využívá informace ze slunce a dokáže měřit úhel sklonu magnetického pole Země. V České republice, kde se vyskytuje od března do října, hnízdí od nížin po 1700 m n. m.[10]
Početnost
Evropská populace je odhadována na 40 milionů párů, v České republice hnízdí v počtu 500 000–1 000 000 párů.[10] V posledních letech jeho početnost na našem území mírně klesá.[11]
Biotop
Přednostně se zdržuje v mladých otevřených lesích s hustým podrostem a stromy mladšími 10–20 let, proniká však také do parků a zahrad. Největších populačních hustot dosahuje v místech s vodními prvky a hojným porostem bříz, olší, vrb, kapradí a nízkého ostružiní, v kterém staví hnízda.[7]
Potrava
Živí se hmyzem, jeho larvami, pavouky a na podzim také různými plody.
Hnízdění
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/10/Phylloscopus_trochilus_MHNT.ZOO.2010.11.202.16.jpg/220px-Phylloscopus_trochilus_MHNT.ZOO.2010.11.202.16.jpg)
Ve střední Evropě hnízdí 1× ročně od května do srpna.[12] Kulovité hnízdo s bočním vchodem bývá umístěno na zemi v hustém keři nebo trávě. Stavebním materiálem jsou stébla, listy, mech apod., výstelka kotlinky je tvořena jemným rostlinným materiálem. Na rozdíl od budníčka menšího má v hnízdě jen málo peří, nebo tam nemá žádné. V jedné snůšce je 4–8 světlých, červenohnědě skvrnitých, 15,2×12,2 mm velkých[10] vajec, na jejichž 12–14denní inkubaci se podílí samotná samice. Mláďata hnízdo opouštějí po 13–14 dnech. Pohlavně dospívají již v prvním roce života a ve volné přírodě se dožívají průměrně 2 let.[13] Nejvyšší zjištěný věk je 11,8 let.[14]
Odkazy
Reference
- ↑ Červený seznam IUCN ohrožených druhů 2021.3. 9. prosince 2021. Dostupné online. [cit. 2021-12-27]
- ↑ Willow Warbler (Phylloscopus trochilus) [online]. The Internet Bird Collection [cit. 2010-12-17]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Boie, F. Isis (von Oken) 19 (10): 972, 1826. (anglicky)
- ↑ Lockwood, W. B. (1984). The Oxford Book of British Bird Names. Oxford University Press, ISBN 0-19-214155-4. (anglicky)
- ↑ a b c Hoyo, J. del, et al., eds. (2006). Handbook of the Birds of the World, vol. 11. Barcelona: Lynx Edicions. str. 649. ISBN 84-87334-22-9. (anglicky)
- ↑ Baker, Kevin (1997). Warblers of Europe, Asia and North Africa (Helm Identification Guides). str. 256–259. ISBN 0-7136-3971-7. (anglicky)
- ↑ a b c Snow, D. W. & Perrins, C. M. (1998). The Birds of the Western Palearctic (Concise Edition ed.). Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-854099-X. (anglicky)
- ↑ Javier Blasco-Zumeta: Ageing and sexing (PDF). www.ibercajalav.net [online]. [cit. 2010-12-17]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2011-09-27.
- ↑ SOKOLOVSKIS, Kristaps; BIANCO, Giuseppe; WILLEMOES, Mikkel. Ten grams and 13,000 km on the wing – route choice in willow warblers Phylloscopus trochilus yakutensis migrating from Far East Russia to East Africa. Movement Ecology. 2018-10-15, roč. 6, čís. 1, s. 20. Dostupné online [cit. 2019-01-05]. ISSN 2051-3933. DOI 10.1186/s40462-018-0138-0. PMID 30349724.
- ↑ a b c DUNGEL, Jan; HUDEC, Karel. Atlas ptáků České a Slovenské republiky. Praha: Academia, 2001. ISBN 9788020009272. S. 196.
- ↑ Jednotný program sčítání ptáků [online]. Česká společnost ornitologická [cit. 2010-12-17]. Dostupné online.
- ↑ VOLKER, Dierschke. Ptáci. Praha: Euromedia Group, k. s., 2009. ISBN 978-80-242-2193-9. S. 53.
- ↑ Willow Warbler Phylloscopus trochilus [online]. BTO [cit. 2010-12-17]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ http://genomics.senescence.info/species/entry.php?species=Phylloscopus_trochilus
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu budníček větší na Wikimedia Commons
Galerie budníček větší na Wikimedia Commons
Taxon Phylloscopus trochilus ve Wikidruzích
Média použitá na této stránce
Autor:
- Information-silk.png: Mark James
- derivative work: KSiOM(Talk)
A tiny blue 'i' information icon converted from the Silk icon set at famfamfam.com
Autor: Keithwlarson, Licence: CC BY-SA 3.0
Yellow: breeding grounds
Blue: wintering grounds
Cross-hatched: migration rangeAutor: , Licence: CC BY-SA 4.0
Eggs of willow warbler ; collection of Jacques Perrin de Brichambaut.
Autor: Steve Garvie from Dunfermline, Fife, Scotland, Licence: CC BY-SA 2.0
Image taken in Valleyfield Woods, Fife, Scotland.
Autor: Vogelartinfo, Licence: GFDL 1.2
Willow warbler
A Willow Warbler (Phylloscopus trochilus) singing in a birch tree in Southern Finland. Sonogram:
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b3/Willow_Warbler_sonogram.png/250px-Willow_Warbler_sonogram.png)