Volgograd
Volgograd Волгоград | |
---|---|
![]() Nahoře:most přes řeku Volhu, uprostřed vlevo:stanice městské rychlodráhy,uprostřed:Volgogradské nádraží, uprostřed vpravo:propyleje na centrálním náměstí, dole:socha Matka vlast volá | |
Poloha | |
Souřadnice | 48°42′31″ s. š., 44°30′53″ v. d. |
Nadmořská výška | 0–102 m n. m. |
Časové pásmo | UTC+4[1] |
Stát | ![]() |
Federální okruh | Jižní |
Oblast | Volgogradská |
Administrativní dělení | 8 rajónů |
![]() Volgogradská oblast na mapě Ruska | |
![]() Volgograd | |
Rozloha a obyvatelstvo | |
Rozloha | 859 km² |
Počet obyvatel | 1 004 763 (2021)[2] |
Hustota zalidnění | 1 169,7 obyv./km² |
Etnické složení | Rusové, okrajově též Ukrajinci, Kazaši, Tataři a další |
Náboženské složení | pravoslavné křesťanství |
Správa | |
Starosta | Vitalij Lichačov[3] |
Vznik | 1589 |
Oficiální web | www |
Telefonní předvolba | +7 (8442) |
PSČ | 400001—400138 |
Označení vozidel | 34 |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Volgograd (rusky Волгогра́д), od 10. dubna 1925 do 7. listopadu 1961 a ve dnech významných výročí[p 1] nazýván Stalingrad (rusky
Сталингра́д), v letech 1589–1925 Caricyn (rusky
Цари́цын), je město v Ruské federaci na jihu její evropské části. Město je důležitým přístavem na řece Volze; podél jejího západního břehu se táhne v délce přibližně 60 km. Město je centrem Volgogradské oblasti. Žije zde přibližně 1 milion[2] obyvatel.
Historie
Carské Rusko a občanská válka
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a9/Wrangel_after_worship_Tsaritsyn_1919.jpg/220px-Wrangel_after_worship_Tsaritsyn_1919.jpg)
Volgograd byl založen roku 1589[4] jako pevnost Caricyn na soutoku řek Carica a Volha.
Účelem pevnosti bylo hlídat nestálou hranici carského Ruska před nájezdy nomádů z jižních stepí. V roce 1670 dobyli město vzbouření kozáci pod vedením Stěnky Razina. O století později, za dalšího kozáckého povstání, tentokrát vedeného Jemeljanem Pugačovem, se povstalcům už Caricyn dobýt nepodařilo; byl ubráněn carským vojskem pod vedením plukovníků Cypletěva a Bošňaka.
V 19. století se tehdejší Caricyn stal významným přístavem na Volze a důležitou dopravní křižovatkou. Během občanské války v Rusku po Říjnové bolševické revoluci to bylo místo těžkých bojů. Velitelé Stalin, Vorošilov a Buďonnyj obsadili město sice už roku 1918, avšak nedlouho poté je s pomocí československých legionářů[5] získali „bílí“ zpět. Roku 1920 byla nakonec ustanovena sovětská moc a v roce 1925 bylo město přejmenováno na Stalingrad na počest aktuálního vládce.
2. světová válka
Za dob Stalinovy vlády se „jeho město“ stalo důležitým přístavem. Bylo zde překládáno zboží z vlaků na lodě a naopak. V době 2. světové války tak mělo město značný strategický význam, umocněný navíc symbolikou jeho jména. Mezi 21. srpnem a listopadem 1942 město dobývala německá vojska a téměř celé je obsadila. Při německém bombardování Stalingradu v prvních dnech útoku zahynulo přes 40 000 civilistů.[6] Pak však byla německá 6. armáda obklíčena, a do 2. února 1943 zničena anebo zajata. Bitva o Stalingrad, kterou nakonec vyhrála Rudá armáda, je považována za bod obratu v bojích na východní frontě. Za dobu bitvy padlo nebo bylo zraněno téměř 2 miliony lidí na obou stranách; celé město bylo totálně zničeno. Po skončení války roku 1945 dostal Stalingrad titul Město-hrdina a ocenil je také britský král Jiří VI.
Poválečná doba
Jako památník na 2. světovou válku byla v letech 1959–1967 na dominantní výšině postavená socha Matka vlast volá, s jejími 85 metry to byla největší socha té doby, nyní je to nejvyšší socha ženy na světě.
Roku 1961 Nikita Chruščov v rámci procesu destalinizace přejmenoval Stalingrad na Volgograd, podle protékající řeky. Tato změna byla přijata s rozpaky, jelikož název Stalingrad měl doma i v zahraničí velkou historickou váhu a město pod tímto jménem obdrželo svůj hrdinský titul.
V 80. letech byla zřízena tramvajová rychlodráha. V 90. letech překonal počet obyvatel milionovou hranici.
V roce 2010 ruští monarchisté a představitelé pravoslavných organizací požadovali, aby se město vrátilo ke svému původnímu předrevolučnímu názvu Caricyn, úřady však jejich návrh zamítly.[7]
Podle různých anket by údajně mnoho lidí uvítalo návrat k historicky proslulému názvu Stalingrad, a město se proto rozhodlo k dočasnému návratu titulu „Město hrdinů Stalingrad“.[8] Titul se tak na základě rozhodnutí z roku 2013 může používat po šest dní v roce během významných výročí, mj. na den začátku porážky nacistických vojsk u Stalingradu.
Ekonomika a doprava
Na Volze byla vybudována přehradní nádrž, dnes je Volgograd stále důležitou dopravní křižovatkou mezi Donbasem, Sibiří, Kavkazem a Ruskem. Roku 1952 byl vybudován Volžsko-donský kanál, do dneška je Volha velmi důležitý dopravní kanál. V dnešní době se zde nachází velké množství loděnic a závodů na zpracování oceli, hliníku a ropy.
Volgograd je dnes také významným železničním uzlem, z hlavního volgogradského nádraží jezdí vlaky do Moskvy, Saratova, Astrachaně, Rostova na Donu a Krasnodaru.
Místní veřejná doprava je zajištěna autobusy, trolejbusy, tramvajemi, včetně tramvají československé výroby Tatra T3, a systémem metrotram. Přes Volgograd také prochází evropská silnice E40 vedoucí z francouzského Calais do Ridderu v Kazachstánu.
Mezinárodní letiště Volgograd se nachází 15 km severozápadně od města.
Sport
Stadion Volgograd Arena hostil některé zápasy Mistrovství světa ve fotbale 2018.
Galerie
- Matka vlast volá je největší socha v Evropě a největší socha ženy na světě
- Katedrála všech svatých
- Katedrála Kazaň
- Volgogradská synagoga
- (c) Natalia Semenova, CC BY 3.0Rezidenční komplex ve Volgogradu
Partnerská města
Coventry, Velká Británie (1943)
Ostrava, Česko (1949–2022[9])
Kemi, Finsko (1953)
Lutych, Belgie (1959)
Dijon, Francie (1959)
Turín, Itálie (1961)
Port Said, Egypt (1962)
Čennaí, Indie (1966)
Hirošima, Japonsko (1972)
Kolín nad Rýnem, Německo (1988)
Saská Kamenice, Německo (1988)
Cleveland, USA (1990)
Toronto, Kanada (1991)
Ťi-lin, Čína (1994)
Jerevan, Arménie (1998)
Čcheng-tu, Čína (1998)
Kruševac, Srbsko (1999)
Ruse, Bulharsko (2001)
Huntingdon, Pensylvánie, USA (2003)
Orlando, Florida, USA (2008)
Osobnosti
- Vladimir Krjučkov (1924–2007), sovětský právník, diplomat a předseda KGB v letech 1988 až 1991
- Alexandra Pachmutovová (* 1929), ruská a sovětská hudební skladatelka, zejména populárních písní tzv. sovětské estrády
- Vasilij Sidorenko (* 1961), bývalý ruský kladivář, mistr Evropy z roku 1994
- Jekatěrina Grigorjevová (* 1974), bývalá ruská atletka, sprinterka
- Denis Pankratov (* 1974), bývalý ruský plavec, dvojnásobný olympijský vítěz z her v Atlantě 1996
- Maxim Opalev (* 1979), ruský rychlostní kanoista, vítěz olympijských her v Pekingu na trati 500 m
- Anna Chapmanová (* 1982), ruská špionka pracující pro Službu vnější rozvědky
- Jelena Isinbajevová (* 1982), bývalá ruská atletka, skokanka o tyči, dvojnásobná olympijská vítězka
- Jelena Slesarenková (* 1982), bývalá ruská atletka, olympijská vítězka a dvojnásobná halová mistryně světa ve skoku do výšky
- Olga Kučerenková (* 1985), ruská atletka, jejíž specializací je skok daleký
- Julija Zaripovová (* 1986), ruská atletka, běžkyně
- Michail Kukuškin (* 1987), kazašský profesionální tenista
Odkazy
Poznámky
- ↑ Město se pravidelně ve dnech významných výročí vrací k názvu Stalingrad.
Reference
- ↑ Ruský federální zákon 107-ФЗ Moskva: Правительство Российской Федерации, 2018-10-11 [cit. 2018-11-25]. (rusky)
- ↑ a b Dostupné online. [cit. 2022-09-27].
- ↑ Vedení města
- ↑ Рощевская Л.П. Генетик П.Ф. Рокицкий в истории Коми филиала АН СССР (1949-1957 гг.). Genesis: исторические исследования. 2017-07, roč. 7, čís. 7, s. 105–121. Dostupné online [cit. 2024-05-05]. ISSN 2409-868X. DOI 10.25136/2409-868x.2017.7.23255.
- ↑ PRECLÍK, Vratislav. Masaryk a legie, váz. kniha, 219 str., vydalo nakladatelství Paris Karviná ve spolupráci s Masarykovým demokratickým hnutím, 2019, ISBN 978-80-87173-47-3, str.60 - 137, 140 - 148
- ↑ Stalingrad: Ani krok zpět!. Česká televize [online]. Dostupné online.
- ↑ Stalingrad name to be revived for anniversaries. BBC News [online]. 2013-02-01 [cit. 2013-02-02]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ HÁJEK, Adam. Volgograd se na výročí porážky nacistů opět přejmenuje na Stalingrad [online]. iDNES.cz, 2013-01-31 [cit. 2013-02-01]. Dostupné online.
- ↑ https://www.ostrava.cz/cs/o-meste/aktualne/ostrava-vypovi-partnerske-smlouvy-s-doneckem-a-volgogradem
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Volgograd na Wikimedia Commons
- Oficiální stránky
- Rozsáhlá fotogalerie — zvláště z místního muzea a Mamajevova návrší se sochou Matky Rusi
Média použitá na této stránce
Autor: Alexrk2, Licence: CC BY-SA 3.0
Location map Europe; Political with state boundaries, inland water; Lambert azimuthal equal-area projection
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
Finská vlajka
This is the national flag of Belgium, according to the Official Guide to Belgian Protocol. It has a 13:15 aspect ratio, though it is rarely seen in this ratio.
Its colours are defined as Pantone black, Pantone yellow 115, and Pantone red 032; also given as CMYK 0,0,0,100; 0,8.5,79,0; and 0,94,87,0.Flag of Canada introduced in 1965, using Pantone colors. This design replaced the Canadian Red Ensign design.
(c) Natalia Semenova, CC BY 3.0
Речной вокзал и жилой комплекс Волжские Паруса
Autor: Zindox, Licence: CC BY-SA 3.0
Volgograd memorial area.
Autor: Ymblanter, Licence: CC BY-SA 3.0
This is a photo of a cultural heritage object in Russia, number:
Autor: No machine-readable author provided. Karmosin~commonswiki assumed (based on copyright claims)., Licence: CC BY-SA 3.0
Volgograd pronounced in Russian.
Recorded by Peter Isotalo.Autor: Мезенин Александр Сергеевич, Licence: CC BY-SA 4.0
Coat of arms of the hero-city of Volgograd
Autor: Redboston, Licence: CC BY-SA 3.0
Profsoyuznaya (volgograd metrotram station).
Генерал П.Н. Врангель выходит после богослужения из Александро-Невского собора. Царицын, 15 октября 1919 г.
(c) RIA Novosti archive, image #602161 / Zelma / CC-BY-SA 3.0
“Center of Stalingrad after liberation”. The center of the city of Stalingrad after liberation from the German occupation. The 1941-1945 Great Patriotic war.
Autor: Alexrk2, Licence: CC BY-SA 3.0
Location map Europe; Political with state boundaries, inland water; Lambert azimuthal equal-area projection
Autor: Alexandr Vers, Licence: CC BY-SA 3.0
This is a photo of a cultural heritage object in Russia, number:
Autor: Stasyan117, Licence: CC BY-SA 4.0
Volgograd region on the map of Russia