Chlorid jodný
Chlorid jodný | |
---|---|
![]() Struktura chloridu jodného | |
![]() Láhev s chloridem jodným | |
Obecné | |
Systematický název | Chlorid jodný |
Anglický název | Iodine monochloride |
Německý název | Iodchlorid |
Sumární vzorec | ICl |
Vzhled | červenohnědá pevná látka |
Identifikace | |
Registrační číslo CAS | 7790-99-0 |
PubChem | 24640 |
SMILES | ClI |
InChI | 1S/ClI/c1-2 |
Vlastnosti | |
Molární hmotnost | 162,35 g/mol |
Teplota tání | 27,2 °C |
Teplota varu | 97,4 °C (rozklad) |
Hustota | 3,10 g/cm3 |
Bezpečnost | |
[1] Nebezpečí[1] | |
Není-li uvedeno jinak, jsou použity jednotky SI a STP (25 °C, 100 kPa). | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Chlorid jodný je interhalogen s chemickým vzorcem ICl, je to červenohnědá pevná látka, která taje blízko laboratorní teploty. ICl je silně polární a vystupuje jako zdroj iontu I+.
Vzniká přímou reakcí z prvků:
- I2 + Cl2 → 2 ICl
Při průchodu plynného chloru přes krystaly jodu pozorujeme hnědé páry ICl a získáváme taveninu ICl. Nadbytek chloru vede ke vzniku chloridu joditého, tato reakce je rovnovážná:
- ICl + Cl2 ↔ ICl3
Polymorfie
Známe dvě krystalové modifikace,[2] modifikace α-ICl je stabilní a má podobu rubínově červených jehlic s teplotou tání 27,2 °C, ty jsou tvořeny lomenými řetězci molekul ICl.[3]
β-ICl je metastabilní, získává se krystalizací ze silně podchlazených tavenin. Teplota tání této modifikace je 13,9 °C. Řetězce jsou v krystalech uspořádány jiným způsobem než v α modifikaci.[4]
Reakce a využití
ICl je velmi reaktivní, i když méně než ClF. Reaguje s většinou kovů, včetně ušlechtilých, ale nereaguje s borem, uhlíkem, kadmiem, olovem, molybdenem a wolframem.[5]
Je rozpustný v HF a HCl, s vodou reaguje za vzniku HCl a HI:
- 2 ICl + 2 H2O→ 2 HCl + 2 HI + O2
Využití nachází v organické syntéze.cit1 Může vystupovat jako zdroj elektrofilního jódu při syntéze aromatických jodidů. Také dokáže štěpit vazbu C-Si.
ICl dokáže halogenovat dvojnou vazbu v alkenech:
- RCH=CHR’ + ICl → RCH(I)-CH(Cl)R’
Pokud jsou tyto reakce prováděny v přítomnosti azidu sodného, získáme RCH(I)-CH(N3)R’.
Roztok ICl v kyselině octové se označuje jako Wijsův roztok a využívá se ke stanovení jodového čísla.
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Iodine monochloride na anglické Wikipedii.
- ↑ a b Iodine monochloride. pubchem.ncbi.nlm.nih.gov [online]. PubChem [cit. 2021-05-24]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ GREENWOOD, NORMAN NEILL. Chemie prvků. Sv. 1.. 1. vyd. vyd. Praha: Informatorium 793 s., 1 příl s. ISBN 8085427389, ISBN 9788085427387. OCLC 320245801 S. 1014.
- ↑ BRISBOIS, Ronald G.; WANKE, Randall A.; STUBBS, Keith A. Iodine Monochloride. Příprava vydání John Wiley & Sons, Ltd.. Chichester: John Wiley & Sons, Ltd Dostupné online. ISBN 9780471936237, ISBN 9780470842898. DOI 10.1002/047084289x.ri014. (anglicky) DOI: 10.1002/047084289X.ri014.
- ↑ CARPENTER, G. B.; RICHARDS, S. M. The crystal structure of β-iodine monochloride. Acta Crystallographica. 1962-04-01, roč. 15, čís. 4, s. 360–364. Dostupné online [cit. 2019-06-06]. ISSN 0365-110X. DOI 10.1107/S0365110X62000882.
- ↑ GREENWOOD, NORMAN NEILL. Chemie prvků. Sv. 1.. 1. vyd. vyd. Praha: Informatorium 793 s., 1 příl s. ISBN 8085427389, ISBN 9788085427387. OCLC 320245801 S. 1016.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu chlorid jodný na Wikimedia Commons
Média použitá na této stránce
Globally Harmonized System of Classification and Labelling of Chemicals (GHS) pictogram for hazardous substances
Autor: W. Oelen, Licence: CC BY-SA 3.0
Iodine monochloride in an ampoule with vapor above the liquid
Globally Harmonized System of Classification and Labelling of Chemicals (GHS) pictogram for substances hazardous to human health.
Globally Harmonized System of Classification and Labelling of Chemicals (GHS) pictogram for corrosive substances
Globally Harmonized System of Classification and Labelling of Chemicals (GHS) pictogram for toxic substances