Chlupáčovo muzeum historie Země
Chlupáčovo muzeum historie Země | |
---|---|
![]() Kostra karnotaura je ústředním exponátem Chlupáčova muzea | |
Údaje o muzeu | |
Stát | ![]() |
Pojmenováno po | Ivo Chlupáč |
Zeměpisné souřadnice | 50°4′7,91″ s. š., 14°25′30,63″ v. d. |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. | |
Chlupáčovo muzeum historie Země je malé akademické muzeum obsahující především sbírku fosílií a obdobných exponátů dokládajících vývoj života na Zemi. Vzniklo z exponátů, které byly v Přírodovědecké fakultě UK shromažďovány už od 19. století.
Je pojmenováno po prof. Ivo Chlupáčovi, významnému geologovi a pedagogovi Přírodovědecké fakulty.
Expozice
V muzeu jsou vystaveny především fosílie z celého historického období vývoje života na Zemi od prvohor do čtvrtohor. Některé ukázky fosílií jsou doplněny modely těchto organizmů. Nechybí fosílie z našeho území (především z Barrandienu a z období křídy).[1] Nejstarší zkameněliny pocházejí z doby před 570 miliony let.[2] Velmi cennými exponáty je čengjangská fauna, kde jsou zachovány i měkké části těla, takže jsou zde vidět např. i obsahy žaludků či střeva.[3]
Ústředním bodem expozice je 8 metrů dlouhá replika kostry karnotaura (Carnotaurus sastrei) – velkého masožravého dinosaura, žijícího v období svrchní křídy na území dnešní Argentiny. Jde o vůbec první trvale vystavenou dinosauří kostru na území Česka.[4][5] Expozice je dlouhodobě doplněna také obrazy Petra Modlitby s tematikou pravěku. Od dubna 2011 je součástí expozice také druhá oficiálně popsaná stopa dinosaura z českého území (ichnorod Anomoepus, lokalita U Devíti Křížů).
Přístupnost
Muzeum je umístěno v jedné místnosti v suterénu budovy Přírodovědecké fakulty UK v Praze na Albertově, Albertov 6. Je součástí Ústavu geologie a paleontologie této fakulty. Bylo slavnostně otevřeno 3. prosince 2008.
Chlupáčovo muzeum je určeno především k výuce vysokoškolských studentů a další vědecké práci. Je přístupno veřejnosti každou středu od 10 do 17 hodin (mimo vysokoškolské prázdniny a svátky).
V budově ve Viničné 7 je umístěno i Hrdličkovo muzeum člověka téže fakulty.
Reference
- ↑ KOŠŤÁK, Martin; KRAFT, Petr. Chlupáčovo muzeum historie Země [online]. Přírodovědecká fakulta UK Praha, 2008-11 [cit. 2008-12-26]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2009-01-30.
- ↑ KOŠŤÁK, Martin. Monitor [online]. Český rozhlas Leonardo, 2009-01-05 [cit. 2009-01-13]. Kapitola Chlupáčovo muzeum historie Země. Čas 10:40 od začátku stopáže. Dostupné online.[nedostupný zdroj]
- ↑ ČT24. Chlupáčovo muzeum historie Země nabízí až devět set exponátů [online]. Česká televize, 2008-12-03 [cit. 2009-01-13]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2008-12-24.
- ↑ ŘÍHOVÁ, Barbora. Průvodce výstavou: Nahlédněte do světa zkamenělých dinosaurů a trilobitů [online]. iDnes, 2009-01-21 [cit. 2009-01-21]. Dostupné online.
- ↑ https://veda.instory.cz/1441-prvnim-ceskym-dinosaurem-se-stal-desivy-dravec-z-argentiny.html
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Chlupáčovo muzeum historie Země na Wikimedia Commons
- Muzeum na stránkách Přírodovědecké fakulty UK
- Rozhovor s Martinem Mazuchem – jedním z iniciátorů založení muzea (česky)
- MAZUCH, Martin. Chlupáčovo muzeum historie Země. FORUM 1/2010. Roč. 2010, čís. 1, s. 54-55. Dostupné online.
- SOCHA, Vladimír. První český dinosaurus. OSEL.cz [online]. 25. srpna 2020. Dostupné online. (česky)
Média použitá na této stránce
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
Autor:
- Carnotaurus, Chlupáč Museum, Prague-2.jpg: Czech Wikipedia user Packa
- derivative work: Hic et nunc
Model kostry karnotaura v Chlupáčově muzeu v Praze