Craco
Craco | |
---|---|
![]() | |
Poloha | |
Souřadnice | 40°22′43″ s. š., 16°26′24″ v. d. |
Nadmořská výška | 391 m n. m. |
Stát | ![]() |
Rozloha a obyvatelstvo | |
Rozloha | 77,0 km² |
Počet obyvatel | 725 (2018)[1] |
Hustota zalidnění | 9,4 obyv./km² |
Správa | |
Oficiální web | www |
Telefonní předvolba | 0835 |
PSČ | 75010 |
Označení vozidel | MT |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Craco je opuštěné město v provincii Matera v regionu Basilicata v Itálii. Ještě v 19. století mělo Craco přes dva tisíce obyvatel, pak ale začali lidé z této neúrodné horské krajiny hromadně odcházet. Po velkém zemětřesení v roce 1959 bylo Craco postiženo rozsáhlými sesuvy půdy, jejichž pravděpodobnou příčinou byla závadná vodovodní a kanalizační síť. V roce 1963 úřady nařídily z bezpečnostních důvodů přesídlení zbylých obyvatel do nedaleké nově zbudované části obce Craco Peschiera. Po zemětřesení v roce 1980 bylo Craco zcela opuštěno.[2]
Opuštěné město se stalo turistickou atrakcí a populární filmovou lokací. V roce 2010 bylo Craco zapsáno na seznam organizace World Monuments Fund (WMF).[3]
Geografie
Craco se nachází zhruba 40 km od Tarentského zálivu. Město bylo z obranných důvodů postaveno na velmi strmém vrcholu, což mu dodává velmi nápadný vzhled. Centrum bylo postaveno na nejvýše postavené straně města. Stojí před hřebenem, který se strmě táhne k jihozápadu, kde stojí novější budovy. Město leží na vrcholu 400 m vysokého útesu s výhledem na údolí řeky Cavone. V celé na vegetaci chudé oblasti je množství valů nazývaných calanchi vytvořených intenzivní erozí.[4]
Historie
V Craco byly nalezeny hrobky pocházející z 8. století př. n. l.. Kolem roku 540 př. n. l. oblast obývali Řekové, kteří se přestěhovali do vnitrozemí z pobřežního města Metaponto.
Název města lze datovat do roku 1060 n. l., kdy byla půda v držení Arnalda, arcibiskupa z Tricarica, který oblast nazval Graculum, což v latině znamená „malé zorané pole“. Dlouhé spojení církve s městem mělo na obyvatele velký vliv. V letech 1154–1168 přešla vesnice do držení šlechtice Eberta, pravděpodobně normanského původu, který byl jejím prvním feudálním držitelem. V roce 1179 se majitelem města Craco stal Roberto z Pietrapertosy. Za Fridricha II. bylo Craco důležitým vojenským centrem a hradní věž hostila lombardské zajatce, kteří bojovali proti císaři Svaté říše římské. V roce 1276 byla ve městě založena univerzita. Během 13. století byl feudálním držitelem Craco Muzzio Sforza. Počet obyvatel se zvýšil ze 450 (1277), na 655 (1477), na 1718 (1532), až v roce 1561 dosáhl počtu 2590. V následujících stoletích mělo Craco průměrně 1500 obyvatel. V 15. století byly ve městě čtyři velké paláce: Palazzo Maronna poblíž věže, Palazzo Grossi poblíž velkého kostela, Palazzo Carbone a Palazzo Simonetti. Během roku 1656 udeřil mor, při kterém zemřely stovky lidí a snížil se počet rodin ve městě.[4]
V roce 1799, kdy byla vyhlášena Parthenópská republika, měšťané svrhli bourbonský feudální systém. Innocenzo De Cesare se vrátil do Neapole, kde studoval a podpořil nezávislou obec. Republikánská revoluce byla o několik měsíců později potlačena armádou Svaté víry a Craco se vrátilo pod bourbonskou monarchii. Poté se město dostalo pod kontrolu napoleonské okupace. Dne 18. července 1807 zaútočily na Craco skupiny zbojníků, podporované bourbonskou exilovou vládou, které drancovaly a zabíjely profrancouzské významné osobnosti. V roce 1815 bylo město dostatečně velké na to, aby se rozdělilo na dvě části: Torrevecchia, nejvyšší oblast sousedící s hradem a věží; a Quarter della Chiesa Madre, oblast sousedící s kostelem San Nicola. Po sjednocení Itálie bylo v roce 1861 Craco dobyto skupinami banditů v čele s Carminem Croccem.[4]
Poté co skončily občanské nepokoje se největším problémem města staly problémy environmentální a geologické. Od roku 1892 do roku 1922 odešlo do Severní Ameriky přes 1300 obyvatel, hlavně kvůli špatným zemědělským podmínkám. V roce 1963 začala evakuace města, kvůli sérii sesuvů půdy. Obyvatelé se přestěhovali do údolí Craco Peschiera. Sesuvy byly pravděpodobně vyvolány špatným stavem infrastruktury kanalizace a vodovodu. V roce 1972 situaci ještě zhoršila povodeň a zabránila možnému opětovnému osídlení historického centra. Po zemětřesení v roce 1980 bylo Craco zcela opuštěno.[2]
V roce 2007 potomci emigrantů z Craco ve Spojených státech vytvořili neziskovou organizaci The Craco Society, která zachovává kulturu, tradice a historii obce.[5]
Znak
Craco má ve znaku paži, držící v ruce tři zlaté klasy na modrém poli.
Pamětihodnosti
- Kaple Santa Maria della Stella – kaplička postavená na stráni, která je součástí aktivního společenství vzdávajícího úctu Panně Marii. Stojí na místě, kde byla pastýřem zázračně objevena socha Panny Marie s dítětem ve vodě. Socha Panny Marie je stále umístěna kaple, ačkoli socha dítěte byla po odcizení nahrazena kopií.
- Kostel Chiesa Madre – kostel zasvěcený svatému Nicolovi Vescovo, patronovi Craco, byl postaven kolem 14. století a byl největším kostelem ve městě. Po sesuvu bylo vybavení kostela přesunuto do nového kostela v novém městě Craco Peschiera.
V kultuře
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/db/Craco%2C_1960.jpg/220px-Craco%2C_1960.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/89/Craco_dal_Drone.jpg/220px-Craco_dal_Drone.jpg)
Film
Craco se stalo oblíbenou filmovou lokací. Natáčely se zde filmy:
- La lupa (1953), režie: Alberto Lattuada[6]
- Kristus se zastavil v Eboli (1979), režie: Francesco Rosi[6]
- Král David (1985), režie: Bruce Beresford[6]
- Saving Grace (1986), režie: Robert M. Young[6]
- The Sun Also Shines at Night (1990), režie: Paolo a Vittorio Taviani[6]
- Ninfa plebea (1996), režie: Lina Wertmüller[7]
- Umučení Krista (2004), režie: Mel Gibson[8]
- The Big Question (2004), režie: Alberto Molinari, Francesco Cabras
- Příběh zrození (2006), režie: Catherine Hardwicke[6]
- Quantum of Solace (2008), režie: Marc Forster[6]
- Basilicata křížem krážem (2010), režie: Rocco Papaleo[6]
Televize
- Craco bylo jednou z natáčecích lokací pro italský televizní seriál Classe di ferro (1989–1991), který režíroval Bruno Corbucci.[6]
- Craco bylo jednou z filmových lokací pro brazilskou telenovelu O Rei do Gado (1996–1997), kterou režíroval Luiz Fernando Carvalho.[9]
- V roce 2015 se v Craco natáčela reklama pro japonskou Pepsi.[10]
Hudba
- Francouzská folková skupina Ödland v Craco natočila videoklip pro píseň „Santa Lucia” z alba Sankta Lucia (2011).
- Německý hudební skladatel Hauschka napsal skladbu „Craco” z alba Abandoned City (2014).[11]
- V Craco se natáčelo hudební video „Paradise” (2020) italského tanečního projektu Meduza spolu s Dermotem Kennedym.[12]
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Craco na anglické Wikipedii.
- ↑ Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018. Dostupné online. [cit. 2019-03-16]
- ↑ a b Craco, the Ghost Town of Basilicata [online]. italymagazine.com, 2016-09-06 [cit. 2023-09-20]. Dostupné online.
- ↑ Historic center of Craco [online]. wmf.org [cit. 2019-05-28]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c Basilicata & Craco [online]. The Craco Society [cit. 2022-04-18]. Dostupné online.
- ↑ About The Craco Society [online]. The Craco Society [cit. 2022-04-18]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f g h i Craco Cinema 2014 [online]. comune.craco.mt.it [cit. 2014-07-24]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 28 July 2014. (anglicky)
- ↑ Craco Cinema 2014 [online]. isassidimatera.com [cit. 2019-05-28]. Dostupné online. (Italian)
- ↑ The Passion of the Christ [online]. movie-locations.com [cit. 2019-05-30]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ O Rei Do Gado: Bastidores [online]. teledramaturgia.com.br [cit. 2014-07-16]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 6 October 2014. (anglicky)
- ↑ Visit these 3 Places in Italy before they're Ruined by Tour Groups [online]. thedailymeal.com, 8 August 2015 [cit. 2015-08-12]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Hauschka – UK Headline Tour & 'Elizabeth Bay' Video Premiere [online]. folkradio.co.uk, 30 January 2014 [cit. 2014-04-24]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Craco protagonista nel videoclip di "Paradise ft. Dermot Kennedy" dei Meduza con le immagini di Vincenzo Sidonio e Aldo Amati [online]. sassilive.it, 31 October 2020 [cit. 2020-11-02]. Dostupné online. (italsky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Craco na Wikimedia Commons
- The Craco Society
Média použitá na této stránce
Autor: NordNordWest, Licence: CC BY-SA 3.0
Location map of Italy (Commons photos) → en-Wikipedia Italy.
Autor: Maurizio Moro5153, Licence: CC BY-SA 4.0
This is a photo of a monument which is part of cultural heritage of Italy. This monument participates in the contest Wiki Loves Monuments Italia 2020. See authorisations.
Old town of Craco in 1960, few years before the abandonment due to natural disasters
Autor: No machine-readable author provided. Idéfix~commonswiki assumed (based on copyright claims)., Licence: CC BY-SA 3.0
Craco, july 2003
Picture taken and edited by user:Idéfix