Důl Dukla (Dolní Suchá)
Důl Dukla (Dolní Suchá) | |
---|---|
![]() Důl Dolní Suchá cca 1924 | |
Souřadnice | 49°48′38,88″ s. š., 18°26′30,84″ v. d. |
Kód památky | 12921/8-4010 (Pk•MIS•Sez•Obr•WD) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Důl Dukla je již uzavřený černouhelný důl, který byl založen v roce 1907. Nacházel se v katastru Dolní Suché, místní části statutárního města Havířova v okrese Karviná.
Historie dolu
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/00/D%C5%AFl_Dukla_%28Hav%C3%AD%C5%99ov%29.jpg/220px-D%C5%AFl_Dukla_%28Hav%C3%AD%C5%99ov%29.jpg)
Důl byl založen bratry Guttmanny a původní název nesl po Františku Josefu I. – Kaiser Franz Joseph Schacht. Na podzim 1907 začalo hloubení větérky, ale horníci měli problémy s písky, plyny a přítoky vod. Úrovně 4. patra těžní jámy 1 dosáhli v roce 1913. V témže roce se podařilo obě díla propojit. Výstavba povrchu dolu byla v roce 1915 ukončena. Pokračovalo budování kolonií U jámy Suchá, U nádraží a Nová sušská osada pro ubytování 4000 lidí. Se vznikem Československa v roce 1918 přejmenovali šachtu na Důl Suchá. Dolu se později dařilo. Uhelný boom netrval dlouho. Nástup světové hospodářské krize tvrdě dopadl na celé uhelné hornictví v Československu. Důl poté patřil Živnobance. V roce 1943 a 1944 překročila vždy těžba milion tun. Po osvobození se důl Suchá stal součástí OKD. V říjnu 1949 šachtu přejmenovali na Důl Dukla. V druhé polovině 50. let prošla šachta mnoha modernizacemi. Velký význam měla šachta pro obyvatele nově vzniklého města – Havířova. Velká tragédie se stala na dole 7. července 1961, kdy zahynulo 108 horníků. V roce 1971 dosáhli havíři nejvyšší těžby v historii šachty – 2041 tisíc tun. V roce 1983 byla nad jámou 3 postavena skipová věž.
1. července 1995 byl důl Dukla připojen spolu s dolem František k dolu Lazy. Ačkoliv ještě v roce 2001 vytěžil důl přes 1 milión tun uhlí, postupně těžba klesala. V roce 2006 byla Dukla připojena k Dolu Paskov, následně bylo rozhodnuto, že Dukla bude utlumena. Poslední vozík uhlí vyvezli havíři na povrch 10. ledna 2007. 19. června 2008 byla odstřelena skipová těžní věž, což bylo poprvé v historii České republiky, kdy byla podobná těžní věž odstřelena. Útlumem dolu Dukla zároveň ukončil činnost jediný důl na území města Havířov.
Tragédie na Dole Dukla
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/69/Josef_Hude%C4%8Dek%2C_jedna_z_ob%C4%9Bt%C3%AD_po%C5%BE%C3%A1ru_v_roce_1961.jpg/220px-Josef_Hude%C4%8Dek%2C_jedna_z_ob%C4%9Bt%C3%AD_po%C5%BE%C3%A1ru_v_roce_1961.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c1/2022_%C5%A0umbark_cemetery_3.jpg/220px-2022_%C5%A0umbark_cemetery_3.jpg)
7. července 1961 se na Dole Dukla v Dolní Suché nedaleko Havířova odehrála důlní tragédie, při které zemřelo 108 horníků. Nejmladšímu z nich ještě nebylo sedmnáct let, nejstaršímu bylo padesát šest let. Horník, který procházel v jedné z chodeb kolem pásového dopravníku, náhodou zachytil ramenem o spouštěcí páčku zařízení a uvedl do pohybu gumový pás. Stalo se to v úrovni 3. patra v 11. sloji v místech, kde se onoho dne netěžilo. Sám si ničeho nevšiml. Zařízení tak začalo bez jakékoli kontroly pracovat naprázdno. Gumový pás se třením vznítil a oheň se začal šířit. Ranní směna mezitím vyfárala a do dolu nastoupili horníci z odpolední směny. Běžícího dopravníku si nikdo nevšiml. V té chvíli bylo pod zemí 338 horníků. Až kolem sedmnácté hodiny se vzniklá situace začala řešit. Dispečink předtím nereagoval na první hlášení o zápachu. V podzemí vypukl požár nebývalých rozměrů. Jedinou možností bylo zabránit přístupu kyslíku zazděním chodeb (okolo půlnoci z pátku na sobotu). Šance, že by někdo v chodbách přežil, byla už v tomto okamžiku nulová. Požár v 8. sloji uzavřel 108 havířů. Ti se udusili oxidem uhelnatým a dalšími zplodinami. Podle vyšetřování si však blízkost své smrti neuvědomovali, někteří dokonce dali své nářadí do beden. V průběhu 24 hodin zasahovalo na místě přes 750 záchranářů a kromě nich ještě milice, hasiči a civilní obrana. Celkem se na záchranných pracích podílelo asi 1000 lidí. Lidé, kteří byli za tragédii zodpovědní, byli odsouzeni. Důsledkem tragédie bylo mj. zavádění nehořlavých pásů do dolů.
Reakce v médiích
Deník Rudé právo otiskl dne 9. července 1961 společné prohlášení Ústředního výboru KSČ, Vlády ČSSR a ÚRO prohlášení k československému lidu, zprávu o důlním neštěstí a soustrastný telegram N. S. Chruščova prvnímu tajemníkovi ÚV KSČ Antonínu Novotnému a předsedovi Vlády ČSSR Viliamu Širokému. Titulní stránce ovšem vévodil článek „Den stavbařů nástupem k novým úspěchům“. V dalších dnech se Rudé právo pouze okrajově věnovalo zveřejňování soustrastných telegramů.
Připomínky tragédie
V areálu Dolu Dukla v Havířově byla instalována pamětní deska důlního neštěstí a obětem nacismu, pracovníkům Dolu Dukla. U příležitosti 50. výročí byly uspořádány vzpomínkové akce. Klub důchodců Dolu Dukla společně s Klubem přátel Hornického muzea Ostrava uspořádal pietní akt v havířovském kulturním domě Radost. U příležitosti výročí byla o tragédii v omezeném nákladu vydána kniha. Padesátá epizoda z cyklu Osudové okamžiky měla v roce 2002 premiéru v České televizi. V roce 2018 byl uveden dvoudílný televizní hraný film o důlním neštěstí Dukla 61.
Statistické údaje
Ředitelé dolu
Jméno | ve funkci |
---|---|
Ing. Vilém Bednář | ?–1950 |
Karel Kudrna | 1950–1955 |
Ladislav Klimša | 1955–1968 |
Ing. Alfons Petráš | 1968–1969 |
Ing. Jan Šářec, CSc. | 1969–1972 |
Ing. Arnošt Roček | 1972–1977 |
Ing. Jaroslav Gongol, CSc. | 1977–1990 |
Ing. Karel Lukeš | 1991–1995 |
Ing. Jiří Šářec* | 1995–1997 |
Ing. Lubomír Schellong* | 1997–2003 |
Ing. Miroslav Mynář* | 2003–2007 |
Ředitelé od roku 1995 (označení *) jsou v pozici ředitelů dolu Lazy, s kterým se důl Dukla spojil.
Údaje byly převzaty z knihy Karvinsko a jeho šachty.[1]
Těžba
Statistiky uvádí:
- do roku 1945 hrubou těžbu
- 1946–1955 odbytová těžba
- 1956–1981 čistá těžba
- od roku 1981 revírní odbytová těžba
Rok | Těžba v tunách | Rok | Těžba v tunách | Rok | Těžba v tunách | ||
---|---|---|---|---|---|---|---|
1911 | 20 000 | 1943 | 1 114 100 | 1971 | 2 041 000 | ||
1920 | 268 800 | 1950 | 859 700 | 1980 | 1 868 765 | ||
1930 | 368 900 | 1960 | 1 321 429 | 1990 | 1 769 250 | ||
1940 | 664 900 | 1970 | 1 942 000 | 2000 | 1 144 600 |
Údaje byly převzaty z knihy Karvinsko a jeho šachty.[2]
Počet pracovníků
Rok | Důlní pracovníci | Povrchoví pracovníci | Technicko-hospodářští pracovníci | Celkem |
---|---|---|---|---|
1910 | 186 | 145 | 12 | 343 |
1920 | 1064 | 310 | 59 | 1433 |
1937 | 921 | 271 | 74 | 1266 |
1945 | 1058 | 653 | 90 | 1801 |
1950 | 1616 | 453 | 113 | 2182 |
1970 | 2003 | 760 | 398 | 3161 |
1990 | 2356 | 976 | 452 | 3784 |
2000 | 1493 | 422 | 160 | 2075 |
Údaje byly převzaty z knihy Karvinsko a jeho šachty.[3]
Odkazy
Reference
- ↑ Kolektiv autorů. Karvinsko a jeho šachty: Historie i současnost, vzpomínky i fakta, vesele i vážně. Ostrava: Klub přátel hornického muzea 344 s. Kapitola 3. Důl Lazy, s. 200.
- ↑ Kolektiv autorů. Karvinsko a jeho šachty: Historie i současnost, vzpomínky i fakta, vesele i vážně. Ostrava: Klub přátel hornického muzea 344 s. Kapitola 3. Důl Lazy, s. 198.
- ↑ Kolektiv autorů. Karvinsko a jeho šachty: Historie i současnost, vzpomínky i fakta, vesele i vážně. Ostrava: Klub přátel hornického muzea 344 s. Kapitola 3. Důl Lazy, s. 199.
Literatura
- ČIHAŘ, Jaroslav, et al. 50 let od tragédie na Dole Dukla. 1. vyd. Svazek 18. Ostrava: KPHMO, 2011. 131 s. (Hornictví včera, dnes a zítra). ISBN 978-80-87468-02-9.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Důl Dukla na Wikimedia Commons
- ČAS: Archiv Rudého práva
- Osudové okamžiky: Důl Dukla 1961
- Havířovský deník (Moje Havířovsko): Havíři si připomínají největší neštěstí v revíru se 108 oběťmi na Dolu Dukla
- Historie dolu Dukla v Havířově 1907–2007 Archivováno 27. 8. 2011 na Wayback Machine.
Média použitá na této stránce
Důl Dolní Suchá
Autor: Qasinka, Licence: CC0
Havířov. Centrální hřbitov na Šumbarku. Památník obětem důlního neštěstí.
Autor: Richtr Jan, Licence: CC BY-SA 4.0
náhrobek
Úřednické domky dolu Dukla (Havířov) v roce 1920