Daniel Vacek
Daniel Vacek | |
---|---|
Stát | ![]() ![]() |
Datum narození | 1. dubna 1971 (53 let) |
Místo narození | Praha, Československo[1] |
Výška | 191 cm[1] |
Hmotnost | 81 kg[1] |
Profesionál od | 1990[1] |
Ukončení kariéry | 2003 |
Držení rakety | pravou rukou, bekhend jednoruč |
Výdělek | 4 803 388 USD |
Tenisová raketa | Wilson |
Dvouhra | |
Poměr zápasů | 176–225 |
Tituly | 0 ATP, 3 challengery |
Nejvyšší umístění | 26. místo (29. ledna 1996) |
Dvouhra na Grand Slamu | |
Australian Open | 3. kolo (1994) |
French Open | 3. kolo (1994, 1998) |
Wimbledon | 4. kolo (1994) |
US Open | 4. kolo (1995, 1997) |
Velké turnaje ve dvouhře | |
Olympijské hry | 2. kolo (1996) |
Čtyřhra | |
Poměr zápasů | 335–258 |
Tituly | 25 ATP, 2 challengery |
Nejvyšší umístění | 3. místo (8. září 1997) |
Čtyřhra na Grand Slamu | |
Australian Open | čtvrtfinále (1999) |
French Open | vítěz (1996, 1997) |
Wimbledon | 3. kolo (1998) |
US Open | vítěz (1997) |
Velké turnaje ve čtyřhře | |
Olympijské hry | čtvrtfinále (1996) |
Týmové soutěže | |
Davis Cup | semifinále (1996) |
Údaje v infoboxu aktualizovány dne Některá data mohou pocházet z datové položky. | 15. března 2024
Daniel Vacek (* 1. dubna 1971 Praha) je český tenisový trenér a bývalý profesionální tenista, který před rokem 1993 reprezentoval Československo. Na profesionálních okruzích se pohyboval mezi lety 1990–2003. V rámci grandslamu vyhrál s Jevgenijem Kafelnikovem čtyřhry na French Open 1996 a 1997 i US Open 1997. Stal se tak prvním českým hráčem s třemi grandslamy z mužské čtyřhry. Na okruhu ATP Tour získal dvacet pět deblových titulů. Z pěti singlových finále odešel poražen. Na challengerech ATP získal tři tituly ve dvouhře a dva ve čtyřhře.[2]
Na žebříčku ATP byl ve dvouhře nejvýše klasifikován v lednu 1996 na 26. místě a ve čtyřhře pak v září 1997 na 3. místě.[1]
Ve dvouhře si zahrál čtvrtfinále Paris Masters 1995, Canada Masters 1998 a Cincinnati Masters 1998, kde porazil světovou jedničku Marcela Ríose. Po ukončení aktivní kariéry se začal věnovat trenérství. V roce 2019 se stal koučem Tomáše Macháče.
Soukromý život
Narodil se roku 1971 v Praze do rodiny Václava a Radmily Vackových. Tenis začal hrát v jedenácti letech a stal se odchovancem Sparty Praha. Praktikoval silový tenis a „hlavní zbraní“ bylo tvrdé podání. Před vstupem do profesionálního tenisu zvažoval studium všeobecného lékařství.[3][4][5]
V roce 2003 ukončil kariéru kvůli chronickým bolestem zad. Již v lednu téhož roku koupil na Vackovu osobu 75 % akcií fotbalového klubu FC Baník Ostrava sportovní podnikatel Tomáš Petera, který se v Ostravě již nemohl oficiálně angažovat kvůli působení ve Slovanu Liberec. Stal se tak vykonavatelem jeho pravomocí. V úvodním ročníku působení v klubu, v sezóně 2003/2004, vyhrál Baník Ostrava poprvé nejvyšší českou ligu a navázal na tři trofeje z československé éry. Majoritním vlastníkem Vacek zůstal do léta 2009, kdy od něj Petera získal akcie jako nový většinový vlastník.[6][7]
Poprvé se oženil s Nizozemkou René Vacek, s níž byl ve vztahu dvacet dva let. Do manželství se narodili syn Daniel Willem a tři dcery. Sedm roků rodina žila v Nizozemsku a poté pět let ve Spojených státech amerických. Ve floridském Bradentonu se věnoval trenérství. Po rozvodu – a dvanáctiletém pobytu mimo rodný stát –, se v roce 2018 vrátil do Česka. V trenérské kariéře pokračoval ve Spartě Praha. V roce 2019 se do nového partnerského vztahu narodil syn, a podruhé se oženil s Klárou Vítkovou.[4][5][3] Jeho neteř, bývalá světová sedmička Nicole Vaidišová, hrála rovněž profesionálně tenis. Dvakrát se provdala za Radka Štěpánka. Matkou Vaidišové je Vackova sestra Riana Vacková, jež se věnovala cvičitelství aerobiku.[8]
Dotační kauza
V únoru 2024 byl obviněn z dotačního podvodu ve spolupachatelství v rámci kauzy Českého tenisového svazu s nakládáním státních dotací. Obviněno bylo celkem pět fyzických a pět právnických osob včetně prezidenta svazu Iva Kaderky a bývalého deblového spoluhráče Vojtěcha Flégla.[9] Mezi obviněné se zařadila i společnost Sofos vlastněná manželkou Klárou Vackovou, za níž fakticky vystupoval. V letech 2021 a 2022 firma podle policie vystavila třicet šest fiktivních faktur za „organizaci a zajištění“ turnajů ve výši téměř 4,8 milionu korun, které směřovaly „na jiný než určený účel“.[10]
Týmové soutěže
Davis Cup
V českém daviscupovém týmu debutoval v roce 1995 neapolským úvodním kolem Světové skupiny proti Itálii, v němž porazil Gaudenziho a prohrál s Furlanem. Italové postoupili po výhře 4–1 na zápasy. Ve Světové skupině 1996 odehrál všech devět utkání, v prvním kole proti Maďarsku, čtvrtfinále proti Spojeným státům i semifinále. V prvním světovém semifinále družstva od roku 1986 podlehlo Česko favorizovanému Švédsku. Vacek v něm nestačil na Edberga ani Enquista, proti kterému v páté sadě prohospodařil výhodu brejku.[4][11] Jediný bod zajistil s Kordou ve čtyřhře. V soutěži nastoupil k sedmi mezistátním utkáním s bilancí 5–5 ve dvouhře a 3–2 ve čtyřhře.[12]
Na březnové kvalifikační kolo 2022 s Argentinou se vrátil do českého týmu jako trenér, když vedl dvojku Macháče.[11][13]
Letní olympijské hry
Česko reprezentoval na Letních olympijských hrách 1996 v Atlantě. Do dvouhry nastoupil jako turnajová šestnáctka. Po výhře nad Prinosilem podlehl ve druhém kole Olchovskému. Ve čtyřhře vytvořil pátý nasazený pár s Jiřím Novákem. Ve čtvrtfinále však nestačili na pozdější britské stříbrné medailisty Broada s Henmanem.[14]
Světový pohár družstev
Jako člen českého výběru v roce 1993 zasáhl do Světového poháru družstev v Düsseldorfu. Ve skupinové fázi podlehl Švédu Magnusi Larssonovi a porazil Francouze Henriho Leconta. V páru s Cyrilem Sukem vyhráli nad Francouzi i čtyřhru.[2] Ve čtyřčlenné skupině obsadilo Česko třetí místo, když zdolalo Francii 3–0 a podlehlo Švédsku i Německu 1–2.[15]
Tenisová kariéra
Raná fáze s prvními deblovými tituly ATP
Na okruhu Grand Prix debutoval třetím ročníkem srpnového Čedok Open 1989, kde vytvořil druhý nasazený pár s Václavem Roubíčkem. Po výhře nad Střelbou s Víznerem vypadli ve čtvrtfinále s československo-sovětskou dvojicí Sláva Doseděl a Ģirts Dzelde. Semifinále i finále si poprvé zahrál při premiéře umagského Yugoslav Open 1990, v roce založení okruhu ATP Tour. S Vojtěchem Fléglem si odvezli deblovou trofej, když v závěrečném utkání porazili sovětský pár Andrej Čerkasov a Andrej Olchovskij z třetí stovky deblového žebříčku. Druhou trofej vybojovali na srpnovém Czechoslovak Open 1990 na Štvanici po finálové výhře nad Rumuny Georgem Cosacem a Florinem Segărceanuem, kteří také figurovali ve třetí stovce světové klasifikace. O dva týdny později ovládli antukový San Marino Open. V závěrečném duelu zdolali Španěly Burilla s Górrizem.[2][16]
Do dvouhry okruhu ATP Tour poprvé zasáhl na lednovém Wellington Classic 1991, kde jej na úvod vyřadil Němec Markus Zoecke. O týden později debutoval na grandslamu, když prošel tříkolovou kvalifikací Australian Open 1991. Na úvod melbournské dvouhry však nenašel recept na pozdějšího čtvrtfinalistu Jaimeho Yzagu z Peru. Po boku Flégla odehrál i melbournskou čtyřhru. Časnou porážku jim přivodili Němci Patrik Kühnen a Boris Becker, na něž uhráli jen tři gamy. První zápas grandslamové dvouhry vyhrál na Australian Open 1993 poté, co vyšel vítězně z pětisetové bitvy s Němcem Markusem Naewiem. Ve druhém kole jej vyřadil Američan MaliVai Washington.[2][16]
Účast v sérii Masters
V kvalifikaci Mastersu poprvé startoval na listopadovém Paris Open 1992. Do dvouhry jej ale nepustil Švéd Nicklas Kulti. Hlavní soutěže této kategorie si premiérově zahrál v sezóně 1994, kdy zasáhl do sedmi dílů mistrovské série. Na prvním z nich, Miami Masters jej vyřadil Švéd Lars-Anders Wahlgren z třetí světové stovky. V Monte-Carlu nestačil na dvacátého osmého hráče žebříčku Javiera Sáncheze. Úvodní kola přešel pouze na Rome Masters a Stockholm Open 1994, na nichž přehrál Karstena Braasche a Carlose Costu. Singlovým maximem na Mastersech se stala tři čtvrtfinále. Na Paris Open 1995 zdolal Patricka McEnroea, Gaudenziho a po skreči i Guyho Forgeta. Nestačil až na jihoafrickou světovou jedenáctku Waynea Ferreiru. V severoamerické letní sezóně na betonech 1998 postoupil mezi poslední osmičku Canada Masters přes Vincenta Spadeu. V ní ale nenašel recept na světovou dvanáctku Tima Henmana. Navazující Cincinnati Masters znamenal jedinou výhru nad úřadující světovou jedničkou, když ve druhém kole přehrál Chilana Marcela Ríose.[17] Nezastavil jej ani dvacátý v pořadí Jan Siemerink. Ve čtvrtfinále však podlehl deblovému spoluhráči Jevgeniji Kafelnikovi, jemuž patřila desátá příčka.[2][16]
S Cyrilem Sukem ovládl čtyřhru Rome Masters 1995. Ve finále zdolali čtvrté nasazené Švédy Jana Apella s Jonasem Björkmanem. Vybojoval tak jediný deblový triumf v sérii Masters. Ze souboje o titul pak odešli poraženi na říjnovém Eurocard Open 1995 v Essenu, přestože v semifinále porazili první světový pár Australanů Woodbridge a Woodforde. Souboj o titul však nezvládli s druhou světovou dvojicí Nizozemců Eltingh a Haarhuis. Po boku Kafelnikova skončil jako poražený finalista na dvou Mastersech, Monte-Carlo Masters 1994 a Paris Masters 1996.[2][16]
Trojnásobný vítěz deblového grandslamu a finalista dvouhry ATP
Spolu s Jevgenijem Kafelnikovem ovládl tři deblové grandslamy. Poprvé triumfovali na French Open 1996 po finálové výhře nad Forgetem a Jakobem Hlaskem. Kafelnikov získal i pařížský singlový titul a k roku 2024 zůstával posledním vítězem obou mužských soutěží na jediném grandslamu. Na Roland Garros 1997 trofej obhájili jako první pár v otevřené éře francouzského turnaje, když se tento výkon před nimi naposledy podařil Seixasovi s Trabertem v letech 1954 a 1955.[18][19] V souboji o titul porazili Australany Todda Woodbridge s Markem Woodfordem, kteří vyhráli předchozí tři majory, čímž je připravili o nekalendářní grandslam. Ve finále US Open 1997 zvládli duel proti Švédům Jonasi Björkmanovi a Nicklasi Kultimu.[4][2][16] Jako první český muž tak vybojoval tři deblové grandslamy, čímž překonal dva triumfy Tomáše Šmída.[20]
Singlovým grandslamovým maximem se stala tři osmifinále. Poprvé do čtvrtého kola postoupil ve Wimbledonu 1994 po výhře nad šestnáctým hráčem žebříčku Kafelnikovem. V něm však nenašel recept na světovou jedničku a pozdějšího šampiona Petea Samprase.[21] Také na US Open 1995 a 1997 pronikl do čtvrté fáze. V prvním případě jej vyřadil Američan Patrick McEnroe z páté desítky žebříčku, a ve druhém britská světová dvacítka Greg Rusedski. Již ve druhém kole US Open 1995 zdolal světovou jedenáctku Sergiho Brugueru a ve třetí fázi US Open 1997 Marka Philippoussise, jemuž patřila devatenáctá příčka.[2][16]
Z pěti finále dvouhry na túře ATP odešel vždy poražen. Nejdříve na únorovém Copenhagen Open 1994, kde si poradil s Francouzem Gilbertem, Jarrydem, Olchovským a v semifinále s Fleurianem. V souboji o titul jej zastavil čtyřicátý pátý muž žebříčku, dvacetiletý Kafelnikov.[22] Další dva finálové souboje ztratil až v závěru rozhodujících sad. Ve čtvrtfinále marseillského Open 13 1995 oplatil porážku světové desítce Kafelnikovovi a poté vyřadil šedesátého muže žebříčku Lionela Rouxe z Francie. V závěrečném duelu turnaje jej zdolala favorizovaná světová trojka Boris Becker, která třetí sadu získala poměrem 7–5.[23] Finále proti Němci Carlu-Uwemu Steebovi na moskevském Kremlin Cupu 1995 prohrál až v tiebreaku třetího setu.[24] Již závěr moskevského semifinále měl stejný scénář – z pohledu Vacka ale v opačném gardu –, když získal rozhodující zkrácenou hru se světovou šestkou Kafelnikovem.[25] Rovněž ve finálovém zápase Rotterdam Open 1997 proti světové sedmičce Richardu Krajickovi nezvládl obě zkrácené hry. Už v předcházejícím semifinále porazil pátého hráče žebříčku Gorana Ivaniševiće.[26]
Ukončení kariéry ze zdravotních důvodů
Do poslední dvouhry nastoupil na lednovém Australian Open 2002, kde jej vyřadil 20letý Argentinec David Nalbandian z konce světové padesátky.[27] Následovaly již pouze kvalifikace, se závěrečnou účastí na srpnovém Indianapolis Championships 2002, kde odstoupil před kvalifikačním kolem s Prinosilem.[2] Profesionální kariéru ukončil v sezóně 2003, v níž odehrál jen úvodní kola čtyřher na French Open s Pákistáncem Ajsámem Kúreším a ve Wimbledonu po boku Američana Jima Thomase. Příčinou odchodu z okruhu byly dlouhodobé bolesti zad a nelepšící se stav po výhřezu meziobratlových plotének. Kvůli tomu fakticky vynechal již sezónu 2001.[4][5]
Trenérská kariéra
Po dvanáctiletém pobytu mimo Česko se v roce 2018 vrátil do Sparty Praha ve Stromovce, kde se stal trenérem Národního tenisového centra a Střediska vrcholového tenisu. V roce 2019 začal trenovat Tomáše Macháče.[4][5][28]
Finále na Grand Slamu
Mužská čtyřhra: 3 (3–0)
Stav | rok | turnaj | povrch | spoluhráč | soupeři ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|
Vítěz | 1996 | French Open | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–2, 6–3 |
Vítěz | 1997 | French Open (2) | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 7–6(7–1), 4–6, 6–3 |
Vítěz | 1997 | US Open | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 7–6(10–8), 6–3 |
Finále na okruhu ATP Tour
|
|
|
Dvouhra: 5 (0–5)
Stav | č. | datum | turnaj | povrch | soupeř ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|
Finalista | 1. | březen 1994 | Kodaň, Dánsko | koberec (h) | ![]() | 3–6, 5–7 |
Finalista | 2. | únor 1995 | Marseille, Francie | koberec (h) | ![]() | 7–6(7–2), 4–6, 5–7 |
Finalista | 3. | listopad 1995 | Moskva, Rusko | koberec (h) | ![]() | 6–7(5–7), 6–3, 6–7(6–8) |
Finalista | 4. | březen 1997 | Rotterdam, Nizozemsko | koberec (h) | ![]() | 6–7(4–7), 6–7(5–7) |
Finalista | 5. | říjen 1999 | Toulouse, Francie | tvrdý (h) | ![]() | 5–7, 1–6 |
Čtyřhra: 40 (25–15)
Stav | č. | datum | turnaj | povrch | spoluhráč | soupeři ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|---|
Vítěz | 1. | květen 1990 | Umag, Jugoslávie | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 6–4 |
Vítěz | 2. | srpen 1990 | Praha, Československo | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 5–7, 6–4, 6–3 |
Vítěz | 3. | srpen 1990 | San Marino | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–1, 4–6, 7–6 |
Finalista | 1. | srpen 1991 | Praha, Československo | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 4–6, 2–6 |
Finalista | 2. | říjen 1991 | Berlín, Německo | koberec (h) | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 5–7, 5–7 |
Finalista | 3. | leden 1992 | Wellington, Nový Zéland | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 3–6, 3–6 |
Finalista | 4. | březen 1993 | Kodaň, Dánsko | koberec (h) | ![]() | ![]() ![]() | 3–6, 6–3, 3–6 |
Vítěz | 4. | srpen 1993 | New Haven, Spojené státy | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 7–5, 6–4 |
Vítěz | 5. | únor 1994 | Marseille, Francie | koberec (h) | ![]() | ![]() ![]() | 6–7, 6–4, 6–1 |
Finalista | 5. | duben 1994 | Monte-Carlo, Monako | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 6–7, 4–6 |
Finalista | 6. | červenec 1994 | Gstaad, Švýcarsko | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–7, 4–6 |
Vítěz | 6. | říjen 1994 | Toulouse, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 7–6, 6–7, 6–3 |
Finalista | 7. | únor 1995 | Stuttgart, Německo | koberec (h) | ![]() | ![]() ![]() | 2–6, 2–6 |
Vítěz | 7. | duben 1995 | Nice, Francie | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 3–6, 7–6, 7–6 |
Vítěz | 8. | květen 1995 | Řím, Itálie | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 6–4 |
Vítěz | 9. | srpen 1995 | Long Island, Spojené státy | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 5–7, 7–6, 7–6 |
Finalista | 8. | září 1995 | Bukurešť, Rumunsko | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 4–6, 6–7 |
Vítěz | 10. | říjen 1995 | Basilej, Švýcarsko | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 3–6, 6–3, 6–3 |
Finalista | 9. | říjen 1995 | Essen, Německo | koberec (h) | ![]() | ![]() ![]() | 5–7, 4–6 |
Vítěz | 11. | květen 1996 | Praha, Česko (2) | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 6–7, 6–3 |
Vítěz | 12. | červen 1996 | French Open, Paříž, Francie | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–2, 6–3 |
Finalista | 10. | červen 1996 | Halle, Německo | tráva | ![]() | ![]() ![]() | 1–6, 5–7 |
Vítěz | 13. | říjen 1996 | Basilej, Švýcarsko (2) | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 6–4 |
Vítěz | 14. | říjen 1996 | Vídeň, Rakousko | koberec (h) | ![]() | ![]() ![]() | 7–6, 6–4 |
Finalista | 11. | listopad 1996 | Paříž, Francie | koberec (h) | ![]() | ![]() ![]() | 4–6, 6–4, 6–7 |
Finalista | 12. | březen 1997 | Petrohrad, Rusko | koberec (h) | ![]() | ![]() ![]() | 4–6, 3–6 |
Vítěz | 15. | duben 1997 | Hongkong | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 6–4 |
Vítěz | 16. | duben 1997 | Tokio, Japonsko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 2–6, 6–2, 7–6 |
Vítěz | 17. | červen 1997 | French Open, Paříž, Francie (2) | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 7–6(14–12), 4–6, 6–3 |
Vítěz | 18. | červenec 1997 | Gstaad, Švýcarsko | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 4–6, 7–6, 6–3 |
Vítěz | 19. | září 1997 | US Open, New York, Spojené státy | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 7–6, 6–3 |
Finalista | 13. | březen 1998 | Londýn, Velká Británie | koberec (h) | ![]() | ![]() ![]() | 4–6, 5–7 |
Finalista | 14. | srpen 1998 | Los Angeles, Spojené státy | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 4–6, 4–6 |
Vítěz | 20. | říjen 1998 | Vídeň, Rakousko (2) | koberec (h) | ![]() | ![]() ![]() | 7–5, 6–3 |
Finalista | 15. | listopad 1998 | Moskva, Rusko | koberec (h) | ![]() | ![]() ![]() | 4–6, 7–6, 2–6 |
Vítěz | 21. | leden 1999 | Auckland, Nový Zéland | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 7–5, 7–5 |
Vítěz | 22. | únor 1999 | Petrohrad, Rusko | koberec (h) | ![]() | ![]() ![]() | 3–6, 6–3, 7–5 |
Vítěz | 23. | duben 1999 | Tokio, Japonsko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 4–3skreč |
Vítěz | 24. | listopad 1999 | Moskva, Rusko | koberec (h) | ![]() | ![]() ![]() | 6–2, 6–1 |
Vítěz | 25. | duben 2002 | Barcelona, Španělsko | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 6–4 |
Tituly na challengerech ATP
Legenda | |
---|---|
D – dvouhra; Č – čtyřhra | |
Challengery (3 D; 2 Č) |
Dvouhra (3 tituly)
Č. | datum | turnaj | povrch | poražený finalista | výsledek |
---|---|---|---|---|---|
1. | říjen 1992 | Caracas, Venezuela | tvrdý | ![]() | 7–6, 6–4 |
2. | listopad 1992 | Mnichov, Německo | koberec (h) | ![]() | 3–6, 7–6, 6–4 |
3. | únor 1994 | Rennes, Francie | koberec (h) | ![]() | 6–3, 6–4 |
Čtyřhra (2 tituly)
Č. | datum | turnaj | povrch | spoluhráč | poražení finalisté | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|
1. | červenec 1993 | Porto, Portugalsko | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 7–6 |
2. | srpen 1993 | Poznaň, Polsko | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–7, 6–4, 7–6 |
Chronologie výsledků
Dvouhra
Turnaj | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | SR | V–P |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Australian Open | 1. kolo | A | 2. kolo | 3. kolo | 1. kolo | 1. kolo | 1. kolo | 2. kolo | 2. kolo | 2. kolo | A | 1. kolo | 0 / 10 | 6–10 |
French Open | A | A | 1. kolo | 3. kolo | 2. kolo | 1. kolo | 1. kolo | 3. kolo | 1. kolo | A | A | A | 0 / 7 | 5–7 |
Wimbledon | A | A | 1. kolo | 4. kolo | 1. kolo | 1. kolo | 1. kolo | 3. kolo | 3. kolo | A | 1. kolo | A | 0 / 8 | 7–8 |
US Open | A | A | 2. kolo | 2. kolo | 4. kolo | 1. kolo | 4. kolo | 1. kolo | 2. kolo | A | 1. kolo | A | 0 / 8 | 9–8 |
výhry–prohry | 0–1 | 0–0 | 2–4 | 8–4 | 4–4 | 0–4 | 3–4 | 5–4 | 4–4 | 1–1 | 0–2 | 0–1 | 0 / 33 | 27–33 |
Konečný žebříček | 470. | 107. | 114. | 45. | 27. | 71. | 53. | 50. | 43. | 238. | 393. | 749. | N/A |
Čtyřhra
Turnaj | 1989 | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | SR | V–P |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Grand Slam | |||||||||||||||||
Australian Open | A | A | 1. kolo | 2. kolo | 1. kolo | 2. kolo | 2. kolo | 3. kolo | A | 1. kolo | ČF | 1. kolo | A | 3. kolo | A | 0 / 10 | 10–10 |
French Open | A | A | 2. kolo | 1. kolo | A | A | 2. kolo | Vítěz | Vítěz | 2. kolo | ČF | A | A | 1. kolo | 1. kolo | 2 / 9 | 18–7 |
Wimbledon | A | A | 2. kolo | 2. kolo | 2. kolo | 1. kolo | 1. kolo | 1. kolo | 1. kolo | 3. kolo | 1. kolo | A | A | 1. kolo | 1. kolo | 0 / 11 | 5–11 |
US Open | A | A | 1. kolo | 1. kolo | 1. kolo | 1. kolo | 2. kolo | 1. kolo | Vítěz | 2. kolo | 1. kolo | A | 1. kolo | A | A | 1 / 10 | 8–9 |
SR na Grand Slamu | 0 / 0 | 0 / 0 | 0 / 4 | 0 / 4 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 4 | 1 / 4 | 2 / 3 | 0 / 4 | 0 / 4 | 0 / 1 | 0 / 1 | 0 / 3 | 0 / 2 | 3 / 40 | N/A |
výhry–prohry | 0–0 | 0–0 | 2–4 | 2–4 | 1–3 | 1–3 | 3–4 | 8–3 | 12–1 | 4–4 | 6–4 | 0–1 | 0–1 | 2–3 | 0–2 | N/A | 41–37 |
ATP Masters 1000 | |||||||||||||||||
Indian Wells | — | A | A | A | A | A | A | A | A | ČF | 1. kolo | 2. kolo | A | A | A | 0 / 3 | 2–3 |
Miami | — | A | A | A | A | SF | 2. kolo | A | A | ČF | 2. kolo | 3. kolo | A | 1. kolo | A | 0 / 6 | 7–6 |
Monte-Carlo | — | A | A | A | A | F | 1. kolo | 1. kolo | SF | 2. kolo | ČF | 1. kolo | A | A | A | 0 / 7 | 8–7 |
Řím | — | A | A | A | A | 2. kolo | Vítěz | 1. kolo | 2. kolo | ČF | 2. kolo | 1. kolo | A | 2. kolo | A | 1 / 8 | 11–7 |
Hamburk | — | A | A | A | A | 2. kolo | 1. kolo | ČF | A | A | ČF | 1. kolo | A | 2. kolo | A | 0 / 6 | 6–6 |
Kanada | — | A | A | A | A | A | 2. kolo | 1. kolo | ČF | 2. kolo | 1. kolo | A | ČF | 1. kolo | A | 0 / 7 | 4–7 |
Cincinnati | — | A | A | A | A | ČF | 1. kolo | 2. kolo | 2. kolo | SF | 2. kolo | A | A | 1. kolo | A | 0 / 7 | 5–7 |
Madrid (Stuttgart) | — | A | A | A | A | 2. kolo | F | 2. kolo | 2. kolo | ČF | 2. kolo | A | A | A | A | 0 / 6 | 5–6 |
Paříž | — | A | A | A | A | ČF | 2. kolo | F | 2. kolo | 2. kolo | ČF | A | A | A | A | 0 / 6 | 8–6 |
SR na Masters | N/A | 0 / 0 | 0 / 0 | 0 / 0 | 0 / 0 | 0 / 7 | 1 / 8 | 0 / 7 | 0 / 6 | 0 / 8 | 0 / 9 | 0 / 5 | 0 / 1 | 0 / 5 | 0 / 0 | 1 / 56 | N/A |
výhry–prohry | N/A | 0–0 | 0–0 | 0–0 | 0–0 | 13–7 | 7–7 | 5–7 | 4–6 | 10–8 | 9–9 | 3–5 | 2–1 | 2–5 | 0–0 | N/A | 56–55 |
Konečný žebříček | 325. | 103. | 54. | 160. | 58. | 21. | 11. | 8. | 5. | 26. | 20. | 143. | 113. | 65. | 1204. | N/A |
Legenda | |||
---|---|---|---|
SR | poměr vyhraných turnajů ku všem odehraným | W–L V–P | výhry–prohry |
NH | daný rok se turnaj nekonal | A | turnaje se hráč nezúčastnil |
1Q / LQ | prohra v (kole) kvalifikace | 1k / 1R | prohra v daném kole turnaje |
QF / ČF | prohra ve čtvrtfinále | SF | prohra v semifinále |
F | prohra ve finále | Vítěz | vítězství v turnaji |
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Daniel Vacek na anglické Wikipedii.
- ↑ a b c d e Daniel Vacek na stránkách ATP Tour (anglicky), přístup: 15. března 2024
- ↑ a b c d e f g h i Daniel Vacek na stránkách Mezinárodní tenisové federace (anglicky), přístup: 15. března 2024
- ↑ a b Daniel Vacek | Player Bio [online]. ATP Tour, Inc. [cit. 2024-03-23]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c d e f ZABLOUDIL, Luboš. Musíte tenisem žít od rána do večera, učí Daniel Vacek české naděje na Spartě. TenisPortal.cz [online]. 2020-06-10 [cit. 2024-03-22]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2024-03-22.
- ↑ a b c d Roste Čechům nový světový tenista? Hodlá obětovat všechno, říká trenér Vacek. Aktuálně.cz [online]. 2021-01-12 [cit. 2024-03-22]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2022-01-17.
- ↑ KVASNICA, Michal. Porevoluční majitelé Baníku: od šachty přes průšvihy až k srdcaři Brabcovi. Kapitola Jak tenisti k titulu přišli | Daniel Vacek (2003-2009). iSport.cz [online]. 2022-09-07 [cit. 2024-03-23]. Dostupné online.
- ↑ O klubu | FC Baník Ostrava [online]. FC Baník Ostrava, 2024 [cit. 2024-03-23]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2023-12-09.
- ↑ EISENHAMMER, Milan; MACEK, Tomáš. Vaidišová: Krásná milionářka ze 2. A. iDNES.cz [online]. 2005-12-03 [cit. 2024-03-23]. Dostupné online.
- ↑ JANOUŠEK, Artur. Policisté obvinili pět lidí po zásahu v sídle tenisového svazu. Je mezi nimi jeho šéf Ivo Kaderka. iROZHLAS [online]. 2024-02-27 [cit. 2024-03-01]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2024-03-05.
- ↑ VACULÍK, Radim; BARTOSZ, Jakub. „Nikdo to nepozná.“ Policie popsala, jak konspiroval autoritativní vládce českého tenisu Kaderka. Novinky.cz [online]. 2024-02-28 [cit. 2024-02-29]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2024-03-16.
- ↑ a b JIRÁSEK, Ondřej. Vacek se vrátil k daviscupovému týmu, poprvé pomáhá v roli trenéra. TenisPortal.cz [online]. 2022-03-01 [cit. 2024-03-23]. Dostupné online.
- ↑ Daniel Vacek na stránkách Davis Cupu (anglicky), přístup: 15. března 2024
- ↑ BURKERT, Marek. Včelař na kurtu. Vacek se spálil, ale mezi omladinou pookřál. Sport.cz [online]. 2022-03-02 [cit. 2024-03-24]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2022-03-22.
- ↑ Daniel Vacek [online]. Český olympijský výbor [cit. 2024-03-22]. Dostupné online.
- ↑ World Team Cup | Round Robin [online]. Mezinárodní tenisová federace [cit. 2024-03-22]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c d e f Daniel Vacek | Player Activity [online]. ATP Tour, Inc. [cit. 2024-03-22]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Rios stay as No. 1 may be short-lived. CT Insider [online]. 1998-08-12 [cit. 2024-03-23]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ History of the French Open: Past doubles winners. www.espn.com [online]. ESPN, 2000-05-11 [cit. 2024-03-22]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Dlouhý s Paesem vyhráli čtyřhru na French Open | Ostatní sporty. Lidovky.cz [online]. 2009-06-06 [cit. 2024-03-22]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2022-11-27.
- ↑ Štěpánek má první grandslamový titul. V Melbourne ovládl čtyřhru | Ostatní sporty. Lidovky.cz [online]. 2012-01-28 [cit. 2024-03-22]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2022-08-16.
- ↑ BARTOŠÍK, Marek. Macháč se poučil z naivity a našel svou hru. Trenér měl pravdu, usmívá se finalista kvalifikace. Tenisový svět [online]. Český tenisový svaz, 2023-05-21 [cit. 2024-03-23]. Dostupné online.
- ↑ SAMPRAS PREVAILS. Orlando Sentinel [online]. 1994-03-07 [cit. 2024-03-22]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ No. 2 Beats No. 1. The Spokesman-Review [online]. 1995-03-13 [cit. 2024-03-22]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ GRAF TAKES 3 SETS TO OVERCOME MCNEIL. Washington Post [online]. 2024-01-06 [cit. 2024-03-22]. Dostupné online. ISSN 0190-8286. (anglicky)
- ↑ Grissom, Braves Agree to Four-Year Deal. Los Angeles Times [online]. 1995-11-12 [cit. 2024-03-22]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Krajicek aces way to victory. Tampa Bay Times [online]. 1997-03-10 [cit. 2024-03-22]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Úterý přineslo českým tenistům zkázu. iDNES.cz [online]. 2002-01-15 [cit. 2024-03-22]. Dostupné online.
- ↑ Trenéři vrcholový tenis [online]. TK Sparta Praha, 2020-03-01 [cit. 2024-03-22]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2023-12-10.
Externí odkazy
- Daniel Vacek na stránkách ATP Tour (anglicky)
- Daniel Vacek na stránkách Mezinárodní tenisové federace (anglicky)
- Daniel Vacek na stránkách Davis Cupu (anglicky)
- Daniel Vacek v databázi Olympedia (anglicky)
Média použitá na této stránce
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
Flag of Australia, when congruence with this colour chart is required (i.e. when a "less bright" version is needed).
See Flag of Australia.svg for main file information.This is the national flag of Belgium, according to the Official Guide to Belgian Protocol. It has a 13:15 aspect ratio, though it is rarely seen in this ratio.
Its colours are defined as Pantone black, Pantone yellow 115, and Pantone red 032; also given as CMYK 0,0,0,100; 0,8.5,79,0; and 0,94,87,0.Flag of South Africa, used between 1928 and 1982. It is identical to the 1982 to 1994 version except that the shade of blue is darker. It is also known as the "Oranje-Blanje-Blou".
Flag of Canada introduced in 1965, using Pantone colors. This design replaced the Canadian Red Ensign design.
Used color: National flag | South African Government and Pantone Color Picker
zelená | rendered as RGB 0 119 73 | Pantone 3415 C |
žlutá | rendered as RGB 255 184 28 | Pantone 1235 C |
červená | rendered as RGB 224 60 49 | Pantone 179 C |
modrá | rendered as RGB 0 20 137 | Pantone Reflex Blue C |
bílá | rendered as RGB 255 255 255 | |
černá | rendered as RGB 0 0 0 |