Daniil Medveděv
Daniil Medveděv Даниил Медведев | |
---|---|
![]() Daniil Medveděv na Monte-Carlo Masters 2023 | |
Přezdívka | Medvěd[1] |
Stát | ![]() |
Datum narození | 11. února 1996 (28 let)[1] |
Místo narození | Moskva, Rusko[1] |
Bydliště | Monte Carlo, Monako[1] |
Výška | 198 cm[1] |
Hmotnost | 83 kg[1] |
Profesionál od | 2014[1] |
Držení rakety | pravou rukou, bekhend obouruč |
Výdělek | 38 148 405 USD |
Dvouhra | |
Poměr zápasů | 366–146 |
Tituly | 20 ATP, 1 challenger, 4 Futures |
Nejvyšší umístění | 1. místo (28. února 2022) |
Dvouhra na Grand Slamu | |
Australian Open | finále (2021, 2022, 2024) |
French Open | čtvrtfinále (2021) |
Wimbledon | semifinále (2023, 2024) |
US Open | vítěz (2021) |
Velké turnaje ve dvouhře | |
Turnaj mistrů | vítěz (2020) |
Olympijské hry | čtvrtfinále (2020) |
Čtyřhra | |
Poměr zápasů | 16–25 |
Tituly | 0 ATP, 4 Futures |
Nejvyšší umístění | 170. místo (19. srpna 2019) |
Čtyřhra na Grand Slamu | |
French Open | 1. kolo (2017) |
US Open | 1. kolo (2017) |
Velké turnaje ve čtyřhře | |
Olympijské hry | 1. kolo (2020) |
Týmové soutěže | |
Davis Cup | vítěz (2021) |
ATP Cup | vítěz (2021) |
Údaje v infoboxu aktualizovány dne Některá data mohou pocházet z datové položky. | 28. ledna 2024
Daniil Medveděv (rusky Даниил Сергеевич Медведев, Daniil Sergejevič Medveděv; * 11. února 1996 Moskva) je ruský profesionální tenista. Na grandslamu zvítězil ve dvouhře US Open 2021. V roce 2022 byl světovou jedničkou ve dvouhře, kterou se poprvé stal jako dvacátý sedmý v pořadí od zavedení žebříčku v roce 1973 a po Kafelnikovovi a Safinovi třetí Rus na této pozici. Po Roddickově opuštění čela klasifikace v únoru 2004 se stal také první jedničkou mimo členy tzv. Velké čtyřky.[2][3] Ve dvou obdobích na vrcholu strávil celkem šestnáct týdnů. Ve své dosavadní kariéře na okruhu ATP Tour vyhrál dvacet singlových turnajů včetně Turnaje mistrů 2020. Na challengerech ATP a okruhu ITF získal šest titulů ve dvouhře a čtyři ve čtyřhře.[4]
Na žebříčku ATP byl ve dvouhře nejvýše klasifikován v únoru 2022 na 1. místě a ve čtyřhře v srpnu 2019 na 170. místě. V létě 2017 se jeho hlavním trenérem stal Francouz Gilles Cervara.[1]
Od letního Citi Open 2019 se probojoval do šesti finále v řadě, včetně tří mastersů a grandslamového US Open, kde v pětisetové bitvě podlehl Španělu Rafaelu Nadalovi. Také druhé grandslamové finále na Australian Open 2021 prohrál, když nestačil na srbskou světovou jedničku Novaka Djokoviće. Finálovou porážku Srbovi oplatil na US Open 2021, čímž jej připravil o kalendářní grandslam, a vybojoval první major. Djokovićovi pak podlehl v souboji o titul na US Open 2023 a Janniku Sinnerovi ve finále Australian Open 2024.
V ruském daviscupovém týmu debutoval v roce 2017 nišským úvodním kolem světové skupiny proti Srbsku, v němž skrečoval dvouhru během čtvrté sady se světovou dvojkou Novakem Djokovićem. Do roku 2025 v soutěži nastoupil k deseti mezistátním utkáním s bilancí 8–2 ve dvouhře a 0–1 ve čtyřhře.[5]
Ruský olympijský výbor reprezentoval na odložených Letních olympijských hrách 2020 v Tokiu, kde v mužské dvouhře startoval jako světová i turnajová dvojka. Ve čtvrtfinále však nestačil na Itala Fabia Fogniniho. V mužské čtyřhře vytvořil čtvrtý nasazený pár s Aslanem Karacevem. V prvním kole je vyřadili Slováci Lukáš Klein a Filip Polášek.
Ruský výběr dovedl v roli jedničky k titulu na ATP Cupu 2021 po finálové výhře nad Itálií 2–0.
Tenisová kariéra
2011–2016
V rámci hlavních soutěží událostí okruhu ITF debutoval v březnu 2011, když na moskevském turnaji postoupil z kvalifikace. V úvodním kole dvouhry porazil Dmitrije Sitaka, aby poté podlehl Lotyši Andisu Juskovi.[4] Premiérový singlový titul na challengerech si odvezl ze zářijového Trophée des Alpilles 2016, konaném v Saint-Rémy-de-Provence. V závěrečném duelu soutěže zdolal Belgičana Jorise De Loorea.[1][4]
Na okruhu ATP World Tour debutoval ve čtyřhře říjnového Kremlin Cupu 2015 v rodné Moskvě, kde po boku krajana Aslana Karaceva přehráli v úvodním kole bělorusko-uzbeckou dvojici Aleksandr Buryj a Denis Istomin. Ve čtvrtfinále však odešli poraženi od páru František Čermák a Radu Albot. Prvním singlovou hlavní soutěží se stal květnový Open de Nice Côte d’Azur 2016, kde prošel kvalifikačním sítem. V dramatické třísetové bitvě úvodního zápasu podlehl Argentinci Guidu Pellovi až v tiebreaku závěrečné sady.
Premiérový kariérní vyhraný zápas na túře ATP dosáhl na travnatém Ricoh Open 2016 v 's-Hertogenboschi, na němž opět postoupil z kvalifikace. V prvním kole na něj uhrál jen čtyři gamy argentinský antukář Horacio Zeballos. Následně skončil na raketě Francouze Adriana Mannarina ve dvou sadách. V rámci série ATP Masters odehrál první utkání v dubnové kvalifikaci Monte-Carlo Rolex Masters 2016, kde jej přehrál nejvýše nasazený Španěl Marcel Granollers.[1]
Bodový zisk ze semifinále bratislavského challengeru Slovak Open 2016, v němž podlehl Rumunu Mariusu Copilovi ve dvou zkrácených hrách, mu zajistil debutový posun do elitní stovky žebříčku ATP, když 14. listopadu 2016 figuroval na 98. místě.[1]
2017–2019
Do premiérového semifinále i finále na okruhu ATP Tour postoupil, jako 99. hráč žebříčku, na lednovém Aircel Chennai Open 2017 v Čennaí, v němž jej přehrál druhý nasazený Španěl Roberto Bautista Agut po dvousetovém průběhu 6–3 a 6–4.[6][1]
Debut v hlavní soutěži nejvyšší grandslamové kategorie zaznamenal v mužském singlu Australian Open 2017. V úvodním kole však nenašel recept na amerického kvalifikanta Ernesta Escobeda, s nímž odešel poražen po čtyřech setech.[1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/ce/Medvedev_WM18_%2810%29_%2843213515034%29.jpg/220px-Medvedev_WM18_%2810%29_%2843213515034%29.jpg)
Čtvrtfinále si zahrál na travnatém Ricoh Open 2017, kde vyřadil šestého nasazeného Robina Haaseho a Thanasiho Kokkinakise, než jej zastavil Chorvat Ivo Karlović. Navazující AEGON Championships 2017 znamenal vítězství nad Nicolasem Mahutem a opět Kokkinakisem, aby skončil na raketě turnajové šestky Grigora Dimitrova ve čtvrtfinále. Dobrou formu na travnatém povrchu potvrdil semifinálem na AEGON International 2017 v Eastbourne, v němž podlehl světové čtyřce Novaku Djokovićovi. Ve Wimbledonu 2017 pak v úvodním kole vyřadil třetího hráče světa Stana Wawrinku po čtyřsetovém průběhu. Ve druhé fázi však nestačil po pětisetové bitvě na kvalifikanta Rubena Bemelmanse.[1]
První titul na túře ATP si odvezl jako 21letý z lednového Sydney International 2018, na němž postoupil do hlavní soutěže z kvalifikace. V roli 84. hráče žebříčku si ve finále poradil s 18letým Australanem Alexem de Minaurem, figurujícím na 134. pozici, po třísetovém průběhu.[7] Druhou trofej přidal na srpnovém Winston-Salem Open 2018, kde ve finále zdolal americkou turnajovou osmičku Steva Johnsona po dvousetovém průběhu. Turnajem prošel bez ztráty sady. Bodový zisk jej posunul na nové kariérní maximum, když mu v žebříčku ATP patřila 36. příčka.[8] Třetí sezónní titul vybojoval na říjnovém Rakuten Japan Open Tennis Championships 2018 v Tokiu, kde postoupil do hlavní soutěže opět z kvalifikace. Ve finálovém duelu za 64 minut přehrál japonskou turnajovou trojku Keie Nišikoriho po dvousetovém průběhu. Po dohrání mu nově patřilo 22. místo, čímž se poprvé v kariéře stal ruskou jedničkou.[9]
Do prvního finále v sérii Masters postoupil na montréalském Rogers Cupu 2019 po výhře nad krajanem a světovou osmičkou Karenem Chačanovem. V boji o titul však podlehl obhájci trofeje Rafaelu Nadalovi, který mu dovolil uhrát jen tři hry. Bodový zisk jej posunul na nové kariérní maximum, když na 8. místě vystřídal Chačanova.[10] Na navazujícím turnaji, srpnovém Western & Southern Open 2019 v Cincinnati, v semifinále přehrál světovou jedničku Novaka Djokoviće ve třech setech. Ve finále pak za 100 minut zdolal 28letou belgickou turnajovou šestnáctku Davida Goffina po dvousetovém průběhu. Pátý singlový titul na túře ATP Tour znamenal první trofej ze série Masters. Navázal tak na finále z předchozích dvou událostí ve Washingtonu a Montréalu, z nichž odešel poražen. Celkově 44. vítězným utkáním se posunul do čela statistik vyhraných zápasů v roce 2019. Získané body mu zajistily debutové zařazení do elitní světové pětky, jíž uzavíral na 5. příčce.[11] Čtvrté finále v řadě, a první grandslamové, odehrál na US Open, v němž jej po pětisetové bitvě trvající téměř pět hodin zdolala světová dvojka Rafael Nadal. V celé sérii US Open tak dosáhl zápasovou bilanci 20–3 a bodový zisk jej posunul na 4. místo světové klasifikace.[12]
Na říjnovém SRolex Shanghai Masters 2019 prošel do šestého finále v řadě. V zápase o titul přehrál 22letou německou turnajovou pětku Alexandra Zvereva po dvousetovém průběhu. Pasivní bilanci vzájemných utkání tak snížil na 1–4 a získal druhý Masters. Z posledních dvaceti tří zápasů měl bilanci 22–1.[13]
2020–2023: Vítěz Turnaje mistrů 2020 a US Open 2021, světová jednička
Po obnovení ATP Tour v srpnu 2020 nastoupil jako obhájce vítězství do Western & Southern Open výjimečně hraném v dějišti US Open Národním tenisovém centru Billie Jean Kingové. Ve čtvrtfinále ho vyřadil Roberto Bautista Agut. Na navazujícím US Open 2020 postoupil suverénně bez ztráty setu do semifinále, když jediným obtížnějším zápasem se stalo čtvrtfinále proti Rubljovovi, kde zvládl dvě zkrácené hry. V semifinále podlehl pozdějšímu vítězovi Thiemovi, když tentokrát dva tiebreaky nezvládl.[14]
Bez výhry odešel z netradiční podzimní antukové šňůry, když v prvních kolech prohrál na Hamburg European Open 2020 a i na French Open 2020, kde jej vyřadil Márton Fucsovics.[15] I počtvrté tak v hlavní soutěži pařížského grandslamu nevyhrál ani zápas a prohrál šestý zápas na antuce v řadě.
Zlepšenou formou se prezentoval po návratu na tvrdý povrch. Na Rolex Paris Masters 2020 postoupil po více než roce do finále turnaje ATP, ve kterém otočil zápas s Němcem Zverevem a připsal si devátý kariérní titul a třetí z kategorie Masters.[16] Podruhé v řadě se kvalifikoval na závěrečný Turnaj mistrů 2020. Ve skupině Tokio 1970 vyhrál všechny své zápasy, když mu Schwartzman, světová jednička Djoković a ani Zverev nedokázali vzít set. V semifinále otočil duel se španělskou světovou dvojkou Nadalem, který na konci druhého setu dokonce servíroval na postup.[17] Ve finále pak oplatil po 2 hodinách 42 minutách newyorskou porážku světové trojce Thiemovi. Stal se tak prvním první hráčem od vítězství Davida Nalbandiana na Masters Madrid 2007 a vůbec prvním na Turnaji mistrů, který cestou za titulem porazil první tři hráče světové klasifikace a po Nikolaji Davyděnkovi druhým ruským šampionem turnaje.[18]
Na úvod únorového australského léta 2021 pomohl Rusům k vítězství na druhém ročníku ATP Cupu. Na turnaji prodloužil šňůru neporazitelnosti z konce předešlé sezóny na 14 utkání, když porazil zaznamenal čtyři výhry včetně tří nad hráči z první světové desítky – Schwartzmanem, Zverevem a Berrettinim.[19] Do druhého grandslamového finále došel na Australian Open 2021. Cestou do něj ztratil pouze dva sety, když mu ve třetím kole málem nestačil náskok 2–0 na sety proti Filipu Krajinovićovi. Ve čtvrtfinále přehrál krajana Rubljova a v semifinále pak Tsitsipase. Na Australian Open se tak stal prvním ruským finalistou od Marata Safina v roce 2005. V boji o titul nestačil na světovou jedničku Novaka Djokoviće ve třech setech.[20] Bodový zisk mu zajistil premiérový posun na 3. místo žebříčku ATP před Thiema.[21] Desátou trofej si připsal na březnovém Open 13 Provence 2021 v Marseille. V závěrečném duelu zdolal Francouze Pierra-Huguese Herberta po těsném třísetovém průběhu.[22] Po skončení se poprvé v kariéře posunul na 2. místo žebříčku ATP, kde vystřídal Rafaela Nadala. Po 15 letech se tak světovou dvojkou stal jiný hráč než člen tzv. Velké čtyřky – Federer, Djoković, Nadal či Murray. Naposledy předtím byl takovým tenistou Lleyton Hewitt ve vydání z 18. července 2005.[23][24]
První grandslam kariéry vybojoval z pozice druhého muže žebříku na US Open 2021. Na cestě za titulem ztratil jediný set ve čtvrtfinále, s nizozemským kvalifikantem Boticem van de Zandschulpem, a celkově si prohrál jen sedm podání. V semifinále vyřadil Kanaďana Félixe Augera-Aliassimeho. V boji o titul oplatil světové jedničce Novaku Djokovićovi finálovou prohru z Australian Open 2021. Po Kafelnikovi a Safinovi se stal třetím ruským šampionem na turnajích velké čtyřky a prvním od Safinova triumfu na Australian Open 2005. Do New Yorku zavítal jako jeden z hlavních favoritů, když v letech 2018–2021 představoval nejúspěšnějšího tenistu na tvrdém povrchu, s nejvyšším počtem 12 titulů, 17 finále a 147 vyhraných zápasů.[25][26]
Čtvrtfinálová prohra úřadující světové jedničky Djokoviće na Dubai Tennis Championships 2022 mu dala jistotu, že se 28. února 2022 poprvé posune na pozici světové jedničky.[27] Stal se tak třetím Rusem na této pozici a prvním hráčem mimo členy tzv. Velké čtyřky v čele klasifikace od února 2004, kdy „tenisový trůn“ opustil Roddick.[28][29]
Na Internazionali BNL d'Italia 2023 po finálové výhře nad sedmým hráčem žebříčku Holgerem Runem získal jubilejní dvacátý titul z dvouhry okruhu ATP Tour a vůbec první kariérní na antuce. Po Djokovićovi, Federerovi, Agassim, Andym Murraym a Nadalovi se mu jako šestému hráči podařilo ovládnout šest různých turnajů kategorie Masters. Při předchozích třech startech na Rome Masters přitom nevyhrál ani jedno utkání. Po skončení turnaje se posunul na 2. příčku.[30] Navazující French Open 2023 pro něj však skončila již v prvním kole, když podlehl brazilskému kvalifikantovi Thiago Seybothu Wildovi po pětisetové bitvě.[31] Vůbec poprvé mimo tvrdý povrch postoupila do semifinále majoru ve Wimbledonu 2023, kde jej ve třech setech jasně přehrál Alcaraz. Na páté grandslamové finále v kariéře dosáhl na US Open 2023. V semifinále porazila světovou jedničku a obhájce titulu Obhájcem titulu byl první hráč světa Carlose Alcaraze,[32] aby ho v repríze finále z roku US Open 2021 přehrál Novak Djoković ve třech setech.[33][34]
Soukromý život
V roce 2019 se oženil s Moskvankou Darjou Černyškovovou, absolventkou Lomonosovovy univerzity, která do osmnácti let hrála závodní tenis.[35] V říjnu 2022 se do manželství narodila dcera Alice.[36][37]
V únoru 2022 po zahájení ruské invaze na Ukrajinu dal stejně jako Andrej Rubljov najevo svůj protiválečný postoj a vyslovil se pro zachování míru ve světě.[38]
Finále na Grand Slamu
Mužská dvouhra: 6 (1–5)
Stav | rok | turnaj | povrch | soupeř ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|
Finalista | 2019 | US Open | tvrdý | ![]() | 5–7, 3–6, 7–5, 6–4, 4–6 |
Finalista | 2021 | Australian Open | tvrdý | ![]() | 5–7, 2–6, 2–6 |
Vítěz | 2021 | US Open | tvrdý | ![]() | 6–4, 6–4, 6–4 |
Finalista | 2022 | Australian Open | tvrdý | ![]() | 6–2, 7–6(7–5), 4–6, 4–6, 5–7 |
Finalista | 2023 | US Open | tvrdý | ![]() | 3–6, 6–7(5–7), 3–6 |
Finalista | 2024 | Australian Open | tvrdý | ![]() | 6–3, 6–3, 4–6, 4–6, 3–6 |
Finále na okruhu ATP Tour
Dvouhra: 38 (20–18)
|
Stav | č. | datum | turnaj | povrch | soupeř ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|
Finalista | 1. | 8. ledna 2017 | Čennaí, Indie | tvrdý | ![]() | 3–6, 4–6 |
Vítěz | 1. | 13. ledna 2018 | Sydney, Austrálie | tvrdý | ![]() | 1–6, 6–4, 7–5 |
Vítěz | 2. | 26. srpna 2018 | Winston-Salem, Spojené státy | tvrdý | ![]() | 6–4, 6–4 |
Vítěz | 3. | 7. října 2018 | Tokio, Japonsko | tvrdý | ![]() | 6–2, 6–4 |
Finalista | 2. | 6. ledna 2019 | Brisbane, Austrálie | tvrdý | ![]() | 4–6, 6–3, 2–6 |
Vítěz | 4. | 10. února 2019 | Sofie, Bulharsko | tvrdý | ![]() | 6–4, 6–3 |
Finalista | 3. | 28. dubna 2018 | Barcelona, Španělsko | antuka | ![]() | 4–6, 0–6 |
Finalista | 4. | 4. srpna 2019 | Washington, D.C., Spojené státy | tvrdý | ![]() | 6–7(6–8), 6–7(4–7) |
Finalista | 5. | 11. srpna 2019 | Montréal, Kanada | tvrdý | ![]() | 3–6, 0–6 |
Vítěz | 5. | 18. srpna 2019 | Cincinnati, Spojené státy | tvrdý | ![]() | 7–6(7–3), 6–4 |
Finalista | 6. | 8. září 2019 | US Open, New York, Spojené státy | tvrdý | ![]() | 5–7, 3–6, 7–5, 6–4, 4–6 |
Vítěz | 6. | 22. září 2019 | Petrohrad, Rusko | tvrdý (h) | ![]() | 6–3, 6–1 |
Vítěz | 7. | 13. října 2019 | Šanghaj, Čína | tvrdý | ![]() | 6–4, 6–1 |
Vítěz | 8. | 8. listopadu 2020 | Paříž, Francie | tvrdý (h) | ![]() | 5–7, 6–4, 6–1 |
Vítěz | 9. | 22. listopadu 2020 | Turnaj mistrů, Londýn, Velká Británie | tvrdý (h) | ![]() | 4–6, 7–6(7–2), 6–4 |
Finalista | 7. | 21. února 2021 | Australian Open, Melbourne, Austrálie | tvrdý | ![]() | 5–7, 2–6, 2–6 |
Vítěz | 10. | 14. března 2021 | Marseille, France | tvrdý (h) | ![]() | 6–4, 6–7(4–7), 6–4 |
Vítěz | 11. | 26. června 2021 | Mallorca, Španělsko | tráva | ![]() | 6–4, 6–2 |
Vítěz | 12. | 15. srpna 2021 | Toronto, Kanada | tvrdý | ![]() | 6–4, 6–3 |
Vítěz | 13. | 12. září 2021 | US Open, New York, Spojené státy | tvrdý | ![]() | 6–4, 6–4, 6–4 |
Finalista | 8. | 7. listopadu 2021 | Paříž, Francie | tvrdý (h) | ![]() | 6–4, 3–6, 3–6 |
Finalista | 9. | 21. listopadu 2021 | Turnaj mistrů, Turín, Itálie | tvrdý (h) | ![]() | 4–6, 4–6 |
Finalista | 10. | 30. ledna 2022 | Australian Open, Melbourne, Austrálie | tvrdý | ![]() | 6–2, 7–6(7–5), 4–6, 4–6, 5–7 |
Finalista | 11. | 12. června 2022 | 's-Hertogenbosch, Nizozemsko | tráva | ![]() | 4–6, 1–6 |
Finalista | 12. | 19. června 2022 | Halle, Německo | tráva | ![]() | 1–6, 4–6 |
Vítěz | 14. | 6. srpna 2022 | Los Cabos, Mexiko | tvrdý | ![]() | 7–5, 6–0 |
Vítěz | 15. | 30. října 2022 | Vídeň, Rakousko | tvrdý (h) | ![]() | 4–6, 6–3, 6–2 |
Vítěz | 16. | 19. února 2023 | Rotterdam, Nizozemsko | tvrdý (h) | ![]() | 5–7, 6–2, 6–2 |
Vítěz | 17. | 26. února 2023 | Dauhá, Katar | tvrdý | ![]() | 6–4, 6–4 |
Vítěz | 18. | 4. března 2023 | Dubaj, Spojené arabské emiráty | tvrdý | Andrej Rubljov | 6–2, 6–2 |
Finalista | 13. | 19. března 2023 | Indian Wells, Spojené státy | tvrdý | ![]() | 3–6, 2–6 |
Vítěz | 19. | 2. dubna 2023 | Miami, Spojené státy | tvrdý | ![]() | 7–5, 6–3 |
Vítěz | 20. | 21. května 2023 | Řím, Itálie | antuka | ![]() | 7–5, 7–5 |
Finalista | 14. | 10. září 2023 | US Open, New York, Spojené státy | tvrdý | ![]() | 3–6, 6–7(5–7), 3–6 |
Finalista | 15. | 4. října 2023 | Peking, Čína | tvrdý | ![]() | 6–7(2–7), 6–7(2–7) |
Finalista | 16. | 29. října 2023 | Vídeň, Rakousko | tvrdý (h) | ![]() | 6–7(7–9), 6–4, 3–6 |
Finalista | 17. | 28. ledna 2024 | Australian Open, Melbourne, Austrálie | tvrdý | ![]() | 6–3, 6–3, 4–6, 4–6, 3–6 |
Finalista | 18. | 17. března 2024 | Indian Wells, Spojené státy | tvrdý | ![]() | 6–7(5–7), 1–6 |
Finále na challengerech ATP a okruhu Futures
Legenda |
---|
Challengery (1–1 D) |
Futures (4–0 D; 4–6 Č) |
Dvouhra: 6 (5–1)
Stav | č. | datum | turnaj | povrch | soupeř ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|
Vítěz | 1. | 10. srpna 2014 | Telavi, Gruzie | antuka | ![]() | 3–6, 6–2, 6–2 |
Vítěz | 2. | 12. dubna 2015 | Marsá al-Qantáwí, Tunisko | tvrdý | ![]() | 6–4, 6–0 |
Vítěz | 3. | 30. května 2015 | Moskva, Rusko | antuka | ![]() | 6–4, 6–1 |
Vítěz | 4. | 20. února 2016 | Trimbach, Švýcarsko | koberec (h) | ![]() | 6–1, 6–3 |
Finalista | 1. | 13. srpna 2016 | Portorož, Slovinsko | tvrdý | ![]() | 1–6, 2–6 |
Vítěz | 5. | 11. září 2016 | Saint-Rémy-de-Provence, Francie | tvrdý | ![]() | 6–3, 6–3 |
Čtyřhra: 10 (4–6)
Stav | datum | turnaj | povrch | spoluhráč | soupeři ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|
Vítěz | 2. srpna 2014 | Telavi, Gruzie | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–1, 4–6, [10–3] |
Vítěz | 12. září 2014 | Mylhúzy, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 7–6(7–5), 4–6, [10–7] |
Finalista | 31. ledna 2015 | Marsá al-Qantáwí, Tunisko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 6–7(2–7), [4–10] |
Finalista | 7. února 2015 | Marsá al-Qantáwí, Tunisko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 3–6, 3–6 |
Finalista | 11. dubna 2015 | Marsá al-Qantáwí, Tunisko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 1–6, [9–11] |
Vítěz | 1. května 2015 | Grasse, Francie | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 6–4 |
Finalista | 19. června 2015 | Kazaň, Rusko | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 3–6, 6–4, [6–10] |
Finalista | 17. července 2015 | Saint-Gervais-les-Bains, Francie | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–7(4–7), 1–6 |
Finalista | 21. srpna 2015 | Minsk, Bělorusko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 1–6, 3–6 |
Vítěz | 5. března 2016 | Lille, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 7–6(7–5), 4–6, [11–9] |
Finále soutěží družstev: 2 (2–0)
Stav | č. | soutěž | povrch | spoluhráči | soupeři ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|
Vítěz | 1. | 2.–7. února 2021 ATP Cup Melbourne, Austrálie | tvrdý | ![]() ![]() ![]() | ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | 2–0 |
Vítěz | 2. | 5. prosince 2021 Davis Cup Madrid, Španělsko | tvrdý (h) | ![]() ![]() ![]() ![]() | ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | 2–0 |
Chronologie výsledků na Grand Slamu
Dvouhra
Turnaj | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | SR | V–P |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Australian Open | A | 1. kolo | 2. kolo | 4. kolo | 4. kolo | F | F | 3. kolo | F | 0 / 8 | 27–8 |
French Open | A | 1. kolo | 1. kolo | 1. kolo | 1. kolo | ČF | 4. kolo | 1. kolo | 4. kolo | 0 / 8 | 10–8 |
Wimbledon | Q3 | 2. kolo | 3. kolo | 3. kolo | NH | 4. kolo | A | SF | SF | 0 / 6 | 18–6 |
US Open | Q1 | 1. kolo | 3. kolo | F | SF | Vítěz | 4. kolo | F | 1 / 7 | 29–6 | |
výhry–prohry | 0–0 | 1–4 | 5–4 | 11–4 | 8–3 | 20–3 | 12–3 | 13–4 | 14–3 | 1 / 29 | 85–28 |
Legenda | |||
---|---|---|---|
SR | poměr vyhraných turnajů ku všem odehraným | W–L V–P | výhry–prohry |
NH | daný rok se turnaj nekonal | A | turnaje se hráč nezúčastnil |
1Q / LQ | prohra v (kole) kvalifikace | 1k / 1R | prohra v daném kole turnaje |
QF / ČF | prohra ve čtvrtfinále | SF | prohra v semifinále |
F | prohra ve finále | Vítěz | vítězství v turnaji |
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Daniil Medvedev na anglické Wikipedii.
- ↑ a b c d e f g h i j k l m n Daniil Medveděv na stránkách ATP Tour (anglicky), přístup: 2. ledna 2024
- ↑ Daniil Medvedev Makes History, Reaches No. 1 In ATP Rankings. ATP Tour [online]. 2022-02-28 [cit. 2022-02-28]. Dostupné online.
- ↑ Vesely Stuns Djokovic, Whose No. 1 Reign Will End Monday. ATP Tour [online]. 2022-02-24 [cit. 2022-03-28]. Dostupné online.
- ↑ a b c Daniil Medveděv na stránkách Mezinárodní tenisové federace (anglicky), přístup: 2. ledna 2024
- ↑ Daniil Medveděv na stránkách Davis Cupu (anglicky), přístup: 2. ledna 2024
- ↑ Petr Pokorný. Bautista ve finále v Čennaí porazil ruského mladíka Medvěděva [online]. Tenisportal.cz, 2017-01-08 [cit. 2017-01-10]. Dostupné online.
- ↑ Luboš Zabloudil, TenisPortal.cz. Medvěděv v Sydney otočil finále proti De Minaurovi a je poprvé šampionem [online]. TenisPortal.cz, 2018-01-13 [cit. 2018-01-14]. Dostupné online.
- ↑ Luboš Zabloudil, TenisPortal.cz. Medveděv ve Winston Salemu neztratil ani set a má druhý titul [online]. TenisPortal.cz, 2018-08-26 [cit. 2018-08-27]. Dostupné online.
- ↑ Luboš Zabloudil, TenisPortal.cz. Medveděv poprvé vyhrál turnaj ATP 500. V Tokiu si poradil i s Nišikorim [online]. TenisPortal.cz, 2018-10-07 [cit. 2018-10-09]. Dostupné online.
- ↑ Luboš Zabloudil, TenisPortal.cz. Nadal smetl Medveděva a popáté ovládl Rogers Cup. Z Masters má 35. titul [online]. TenisPortal.cz, 2019-08-12 [cit. 2019-08-12]. Dostupné online.
- ↑ Luboš Zabloudil, TenisPortal.cz. Rozjetý Medveděv si v Cincinnati došel pro první titul z Masters [online]. TenisPortal.cz, 2019-08-19 [cit. 2019-08-24]. Dostupné online.
- ↑ Ondřej Jirásek, TenisPortal.cz. Nadal v pětisetové bitvě přemohl Medveděva, počtvrté ovládl US Open a má 19 grandslamový titul [online]. Tenisportal.cz, 2019-09-09 [cit. 2019-09-09]. Dostupné online.
- ↑ Luboš Zabloudil, TenisPortal.cz. Medveděv vyhrál Masters v Šanghaji. Ve finále na pátý pokus porazil Zvereva [online]. TenisPortal.cz, 2019-10-13 [cit. 2019-10-14]. Dostupné online.
- ↑ JIRÁSEK, Ondřej. Thiem v souboji největších favoritů s Medveděvem neztratil set. Ve svém prvním finále na US Open se utká se Zverevem. TenisPortal.cz [online]. 2020-09-12 [cit. 2021-09-07]. Dostupné online.
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Medveděv v Paříži nevyhrál ani na čtvrtý pokus. Fucsovics si proti Rusovi připsal životní skalp. TenisPortal.cz [online]. 2020-09-29 [cit. 2021-09-07]. Dostupné online.
- ↑ Luboš Zabloudil, TenisPortal.cz. Medveděv v Paříži otočil své první letošní finále proti Zverevovi a má 3. titul z Masters [online]. TenisPortal.cz, 2020-11-08 [cit. 2020-09-07]. Dostupné online.
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Medveděv otočil duel s Nadalem a postoupil do finále Turnaje mistrů. TenisPortal.cz [online]. 2020-11-21 [cit. 2021-09-07]. Dostupné online.
- ↑ Giant Killer! Medvedev Takes Nitto ATP Finals Title [online]. ATP Tour, Inc., 2019-11-22 [cit. 2021-09-07]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Rusko - Itálie 2:0, Rubljov s Medveděvem deklasovali své soupeře a slaví zisk prestižního ATP Cupu. www.sport.cz [online]. 2021-02-07 [cit. 2021-09-07]. Dostupné online.
- ↑ Dominant Novak Djokovic Seals Historic Ninth Australian Open Crown [online]. ATP Tour, Inc., 2021-02-21 [cit. 2021-02-21]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Luboš Zabloudil, TenisPortal.cz. 9 finále, 9 výher. Djokovič v Melbourne přehrál Medveděva a slaví 18. grandslamový titul. TenisPortal.cz [online]. LiveSport, 2021-02-21 [cit. 2021-02-21]. Dostupné online.
- ↑ Daniil Medvedev Ends Pierre-Hugues Herbert’s Run, Earns 10th Title [online]. ATP Tour, Inc., 2021-03-14 [cit. 2021-03-15]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Medvedev set to become world No 2 and break 15-year record in men's tennis [online]. news.co.uk, 2021-03-07 [cit. 2021-03-13]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Daniil Medvedev to end 'Big Four' rankings domination by nudging ahead of Rafael Nadal. www.timesnownews.com [online]. 2021-03-07 [cit. 2021-03-13]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ JIRÁSEK, Ondřej. Medveděv znemožnil Djokovičovi dosáhnout kalendářního Grand Slamu a na US Open slaví první grandslamový titul!. TenisPortal.cz [online]. 2021-09-12 [cit. 2021-09-13]. Dostupné online.
- ↑ Daniil Medvedev Stuns Novak Djokovic For US Open Title [online]. ATP Tour, Inc., 2021-09-12 [cit. 2021-09-13]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Veselý porazil Djokoviče i podruhé! Světovou jedničkou bude Medveděv. TenisPortal.cz [online]. 2022-02-24 [cit. 2022-02-24]. Dostupné online.
- ↑ Jiri Vesely Stuns Novak Djokovic, Whose No. 1 Reign Will End Monday. ATP Tour [online]. 2022-02-24 [cit. 2022-02-24]. Dostupné online.
- ↑ How Daniil Medvedev Can Claim World No. 1 From Novak Djokovic. ATP Tour [online]. [cit. 2022-02-20]. Dostupné online.
- ↑ Daniil Medvedev Defeats Holger Rune, Wins Rome Title. ATP Tour, Inc. [online]. 2023-05-21 [cit. 2023-05-22]. Dostupné online.
- ↑ Thiago Seyboth Wild Defeats Daniil Medvedev At Roland Garros. ATP Tour, Inc. [online]. 2023-05-30 [cit. 2023-05-31]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Daniil Medvedev Ousts Carlos Alcaraz, Sets Novak Djokovic US Open Final Rematch. ATP Tour, Inc. [online]. 2023-09-09 [cit. 2023-09-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Novak Djokovic Defeats Daniil Medvedev For US Open Title, 24th Major. ATP Tour, Inc. [online]. 2023-09-10 [cit. 2023-09-11]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Absolutní rekord vyrovnán! Djokovič má 24. grandslamový titul a je nejstarším vítězem US Open. TenisPortal.cz [online]. LiveSport, 2023-09-11 [cit. 2023-09-11]. Dostupné online.
- ↑ Who is Daniil Medvedev's Wife Daria Medvedeva? [online]. www.essentiallysports.com, 2019-12-21 [cit. 2021-03-15]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ OTAVA, Marek. Radost bývalé světové jedničky. Ruský tenista ukázal svou dceru. TN.cz [online]. 2022-10-15 [cit. 2022-10-16]. Dostupné online.
- ↑ КАЗАННИКОВ, Юстин. Даниил Медведев стал отцом. www.championat.com [online]. 2022-10-15 [cit. 2022-10-16]. Dostupné online. (rusky)
- ↑ ASMELASH, Leah. Top Russian tennis stars speak out against war in Ukraine. CNN [online]. 2022-02-25. Dostupné online. (anglicky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Daniil Medveděv na Wikimedia Commons
- Daniil Medveděv na stránkách ATP Tour (anglicky)
- Daniil Medveděv na stránkách Mezinárodní tenisové federace (anglicky)
- Daniil Medveděv na stránkách Davis Cupu (anglicky)
- Daniil Medveděv v databázi Olympedia (anglicky)
- Daniil Medveděv na X (dříve Twitteru)
- Daniil Medveděv na Instagramu
Média použitá na této stránce
Flag of Australia, when congruence with this colour chart is required (i.e. when a "less bright" version is needed).
See Flag of Australia.svg for main file information.This is the national flag of Belgium, according to the Official Guide to Belgian Protocol. It has a 13:15 aspect ratio, though it is rarely seen in this ratio.
Its colours are defined as Pantone black, Pantone yellow 115, and Pantone red 032; also given as CMYK 0,0,0,100; 0,8.5,79,0; and 0,94,87,0.Při zobrazení tohoto souboru lze snadno přidat orámování
Flag of Canada introduced in 1965, using Pantone colors. This design replaced the Canadian Red Ensign design.
Při zobrazení tohoto souboru lze snadno přidat orámování
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
Chinese Taipei Olympic Flag. According to the official website of Chinese Taipei Olympic Committee, Blue Sky(circle) & White Sun(triangles) above the Olympic rings is neither the National Emblem of the Republic of China, nor the Party Emblem of Kuomintang (KMT), but a design in between, where the triangles do not extend to the edge of the blue circle, as registered at International Olympic Committee in 1981 and digitally rendered in 2013. Besides, the blue outline of the five-petaled plum blossom is broader than the red one. Moreover, the CMYK code of the blue one and the Blue Sky & White Sun is "C100-M100-Y0-K0", and different from the Olympic rings (C100-M25-Y0-K0). Note that it's the only version recognized by IOC.
Bundesdienstflagge (Flag of the federal authorities of Germany). Under German law, federal states, municipalities, institutions or private persons are not allowed to use this flag.
Autor: Martin Strachoň , Licence: CC BY-SA 4.0
Ilustrace pro reprezentaci tenisového týmu Ruské tenisové federace namísto ruské státní vlajky.