Dries Mertens
Dries Mertens | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Dries Mertens (2018) | |||||||
Osobní informace | |||||||
Datum narození | 6. května 1987 (36 let) | ||||||
Místo narození | Lovaň, ![]() | ||||||
Výška | 169 cm | ||||||
Klubové informace | |||||||
Současný klub | ![]() | ||||||
Pozice | útočník | ||||||
Mládežnické kluby* | |||||||
| |||||||
Profesionální kluby* | |||||||
| |||||||
Reprezentace** | |||||||
| |||||||
Úspěchy | |||||||
→ Šipka znamená hostování hráče v daném klubu. * Starty a góly v domácí lize za klub aktuální k 1. června 2023 ** Starty a góly za reprezentaci aktuální k 8. srpen 2022 | |||||||
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Dries Mertens (* 6. května 1987 Lovaň) je belgický profesionální fotbalista, který hraje na pozici útočníka za turecký klub Galatasaray SK a za belgický národní tým.
Od roku 2013 do léta 2022 byl hráčem italském klubu SSC Neapol. Předtím působil v rodné Belgii a následně v Nizozemsku. Během angažmá v Neapoli se stal s 148 góly nejlepším střelcem klubové historie, dvakrát vybojoval italský národní pohár Coppa Italia a jednou italský superpohár Supercoppa italiana. Ve dresu Galatasaraye v sezóně 2022/23 opanoval tureckou Süper Lig. Účastník Mistrovství světa 2014 v Brazílii, Mistrovství světa 2018 v Rusku a Mistrovství světa 2022 v Kataru, EURA 2016 ve Francii a o rok odloženého EURA 2020.
Za reprezentaci Belgie odehrál více než stovku zápasů.[1]
Klubová kariéra
Mertens vyrůstal po příchodu z místního klubu v Leuvenu ve fotbalové akademii Anderlechtu, kde se ale neprosadil do A-mužstva a tak odešel do KAA Gent. Hostoval pak i v SC Eendracht Aalst ve třetí lize, kde byl zvolen hráčem sezóny.[2] Následovala angažmá v Nizozemsku, kde hrál postupně za AGOVV Apeldoorn, FC Utrecht a PSV Eindhoven. S Eindhovenem vyhrál v sezoně 2011/12 nizozemský fotbalový pohár a v létě 2012 Johan Cruijff-schaal (superpohár). Ve finále poháru proti Heracles Almelo se gólem podílel na výhře 3:0.[3]
SSC Neapol
V létě 2013 jej získal italský ambiciózní klub SSC Neapol za 9,5 milionu eur, Mertens se zároveň stal prvním nákupem nového kouče Neapole Rafaela Beníteze.[4] V sezóně 2013/14 vyhrál s SSC Neapol italský pohár Coppa Italia, ve finále SSC porazil Fiorentinu 3:1, Mertens vstřelil v nastaveném čase jeden gól.[5]
V sezoně 2014/15 se Neapoli nepodařilo proniknout do základní skupiny Ligy mistrů UEFA, Mertens se tak představil v základní skupině I Evropské ligy (EL), kde se kampánský klub střetl s AC Sparta Praha (ČR), ŠK Slovan Bratislava (Slovensko) a BSC Young Boys (Švýcarsko). S týmem postoupil do jarního šestnáctifinále EL.[6]
22. prosince 2014 získal s Neapolí italský Superpohár po výhře v penaltovém rozstřelu nad Juventusem, hrálo se v katarském Dauhá. Mertens svou penaltu neproměnil.[7]
Třetí sezóna – 2015/16
Neapol v úvodním skupinovém utkání Evropské ligy proti Bruggám 17. září zvítězila výsledkem 5:0 a dorovnala svoji rekordní výhru v této soutěži. Mertens vstřelil dva góly a u jednoho asistoval.[8] Jako střídající hráč pro závěrečné minuty neodvrátil 13. února 2016 porážku 0:1 na půdě rivala Juventusu, po níž soupeř vystřídal Neapol na čele tabulky a na něm již setrval.[9] Dne 19. dubna zaznamenal hattrick ve druhém poločase ligového střetu proti týmu z Boloni při výhře 6:0.[10]
Čtvrtá sezóna – 2016/17
Mertens využil naskytlé příležitosti a po odchodu Gonzala Higuaína do Juventusu na konci července 2016 se stal postupně hlavní gólovou hrozbou pro soupeře Neapole.[11] Mertensovi, na jehož preferovaném postu levého křídla mohl hrát Ital Lorenzo Insigne, byla trenérem Mauriziem Sarrim svěřena role hrotového útočíka, neboť Manolo Gabbiadini a Arkadiusz Milik na tomto postu selhali.[11]
Během prosince odcestovala Neapol na Sardínie pro ligový střet na půdě Cagliari, kde Mertens podpořil výhru 5:0 vstřelením hattricku.[12] Následující 17. ligové kolo vstřelil dokonce čtyři góly (jeden z penalty), tentokrát do sítě Turína při výhře 5:3.[13] Italská liga tak byla svědkem dvou hattricků ve dvou po sobě jdoucích zápasech, což se stalo naposledy v roce 1974. Tehdy se to zdařilo útočníkovi Juventusu Turín Pietru Anastasiovi.[13] Sedm gólů napříč dvěma zápasy v Serii A zaznamenal naposledy v roce 1958 Antonio Angelillo.[11] Na konci roku byl zvolen nejlepším belgickým fotbalistou za rok 2016. V anketě obdržel přes 12 tisíc hlasů, více než druhý Eden Hazard a třetí Radja Nainggolan dohromady.[14]
Dne 4. února 2017 Mertens společně se záložníkem Markem Hamšíkem pokořili Bolognu 7:1, oba vstřelili tři góly a tedy zaznamenali hattrick. Neapol poprvé v historii vyhrála o šest a více gólů na venkovní ligové půdě.[15] Neapol skončila sezónu na třetím místě, oproti tomu Mertens (28 gólů) jako druhý v žebříčku střelců v italské lize za Edinem Džekem z AS Řím (29 gólů).[16][17]
Pátá sezóna – 2017/18
Kampánijské derby 17. září 2017 skončilo vítězně pro Neapol, která ve 4. kole přehrála výsledkem 6:0 Benevento. Mertens soupeři vstřelil hattrick.[18] Jednou asistencí a jedním gólem se podílel na porážce Feyenoordu ve druhém zápase skupiny Ligy mistrů, odčiněna tak byla úvodní porážka se Šachtarem Doněck.[19] Neapol ovšem v Lize mistrů do osmifinále nepostoupila.
Poprvé se objevil v nominaci na Zlatý míč, 30-členná nominace byla uveřejněna 9. října a Mertens byl jediným zástupcem svého týmu.[20] V zápase s Juventusem 1. prosince 2017 prohrála vedoucí Neapol poprvé ligový zápas nové sezóny a poprvé od února stejného roku.[21] 2. ledna přišlo navzdory jeho gólu do sítě Atalanty vyřazení ve čtvrtfinále italského domácího poháru.[22] Navzdory spekulacím o přestupu do anglické Premier League (zájem údajně měly vekokluby Arsenal a Manchester United) nebo Číny zůstal po zimním přestupovém období v Itálii.[23]
Proti AS Řím 3. března vstřelil pozdní gól při domácí ligové prohře 2:4, po níž byla utnuta řada 10 výher a náskok na dotírající Juventus se snížil na jediný bod.[24] Jeho 22 soutěžních gólů ale nakonec žádnou trofej nezaručilo.[25]
Šestá sezóna – 2018/19
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9b/FC_Salzburg_versus_SSC_Napoli_%28UEFA_Euroleague_Achtelfinalr%C3%BCckspiel_14._M%C3%A4rz_2019%29_45.jpg/220px-FC_Salzburg_versus_SSC_Napoli_%28UEFA_Euroleague_Achtelfinalr%C3%BCckspiel_14._M%C3%A4rz_2019%29_45.jpg)
Ve druhém kole odehraném 25. srpna proti AC Milán pomohl vyhrát 3:2, když zaznamenal vítěznou trefu jakožto střídající hráč.[26] V domácím prostředí proti Empoli 2. listopadu se trefil třikrát, díky čemuž si Neapol připsala tři body za výhru 5:1.[27] Dva Mertensovy góly přispěly k domácí výhře 3:1 v rámci Ligy mistrů 28. listopadu nad srbskou CZ Bělehrad, navzdory prvnímu místu si Neapol musela postup do osmifinále zajistit až v posledním zápase.[28] Pro Belgičana šlo o jeho 100. gól za Neapol.[29] Na půdě Liverpoolu 11. prosince ale Italové 0:1 prohráli a soupeř postoupil na jejich úkor.[30] Neapol zakončila sezónu prohrou na hřišti Boloni 2:3, před níž již měla jistotu druhé příčky, a při které skóroval také Mertens.[31] Mezi ligovými střelci mu patřilo dělené šesté místo se 16 góly.[32]
Sedmá sezóna – 2019/20
V úvodním ligovém zápase 24. srpna byl na straně vítězů, když Neapoli pomohl vyhrát 4:3 na půdě Fiorentiny. Nejprve srovnával na 1:1 a v další šanci ještě před poločasovou přestávkou zařídil kontroverzní penaltu, když přepadl přes Gaetana Castrovilliho. Následnou penaltu Lorenzo Insigne proměnil.[33] Již o týden později se konal střet mezi Neapolí a hegemonem italské ligy Juventusem, ve kterém se Mertens neprosadil a nezabránil prohře 3:4.[34] Ve třetím kole ligy 14. září vstřelil v obou poločasech gól Sampdorii Janov a zajistil výhru 2:0 před prvním skupinovým zápasem v Lize mistrů.[35] Proti Liverpoolu, obhájci trofeje, otevřel Mertens skóre proměněnou penaltou v poslední desetiminutovce a zápas před domácím publikem skončil výhrou 2:0. Mertens zaznamenal 11. gól v této soutěži a stal se nejlepším střelcem pocházejícím z Belgie.[36] Dne 23. října navázal na vystoupení proti anglickému soupeři a dvěma góly pomohl zdolat 3:2 RB Salzburg. Tímto se stal druhým nejlepším střelcem klubové historie se 115 góly a překonal legendu klubu Diega Maradonu.[37]
Tým proplul skupinou poprvé bez porážky Mertensovým dílem. Belgičan dal gól při remíze 1:1 na půdě Liverpoolu a v posledním zápase proti Genku pomohl vyhrát 4:2 jedním dalším gólem.[38] Proti Genku odehrál mimo jiné 300. zápas za Neapol napříč soutěžemi.[39]
V únoru se gólově prosadil v osmifinále Ligy mistrů doma proti Barceloně, během zápasu se však zranil a po jeho odchodu soupeř srovnal na konečných 1:1. Gólově se dotáhl na klubového rekordmana Marka Hamšíka, svého někdejšího spoluhráče.[40] Následně svět zachvátila pandemie covidu-19. Fotbal v Itálii pokračoval v červnu a Mertens 13. června překonal Hamšíkův rekord, když 122. gólem vyrovnal na 1:1 domácí odvetu semifinále domácího poháru s Interem. Vzhledem k předešlé výhře 1:0 si Neapol zajistila první finále od roku 2014.[41] Ve finále na Stadio Olimpico 17. června odehrál proti Juventusu 67 minut, bezgólový zápas se posléze dočkal prodloužení a penaltového rozstřelu, v němž uspěla Neapol.[42] V týž den podepsal novou smlouvu prodlužující spolupráci na další dva roky s opcí na třetí další rok.[43]
Dvě asistence si připsal 1. srpna proti Laziu Řím a Neapol tak zakončila ligu po výsledku 3:1 vítězně, v tabulce se umístila sedmá.[44] Dohrávaný odvetný osmifinálový zápas Ligy mistrů 8. srpna odehrál proti Barceloně celý a již v 1. minutě nastřelil tyč. Neapol po prohře 1:3 nepostoupila, jediný gól Neapole padl z penalty právě po faulu na Mertense.[45]
Osmá sezóna – 2020/21
Ve 28. kole Serie A se Mertens dvakrát trefil do sítě domácího mužstva AS Řím a pomohl hostům z Neapole vyhrát venku 2:0. Kromě gólu z přímého kopu se mimořádné navzdory své výšce prosadil také hlavou. Druhým gólem dosáhl mimo jiné hranice 100 gólů v nejvyšší italské ligové soutěži, to se mu podařilo v jeho 254. utkání.[46]
Devátá sezóna – 2021/22
Mertens nestihl začátek sezóny kvůli poraněnému ramenu[47] a Neapol mezitím nepoznala porážku v prvních 12 ligových kolech. Až 21. listopadu prohrála 2:3 na hřišti obhajujícího Interu Milán v rámci 13. kola. V zápase vstřelil Mertens svůj první gól v ligové sezóně a v závěru nedokázal využít příležitosti k vyrovnání.[48] Tímto gólem překonal 102 gólů Antonia Vojaka a stal se nejlepším střelcem Neapole v rámci italské ligy.[49] O sedm dní později se vrátil do základní sestavy, aby zastoupil zraněného Victora Osimhena a dvěma góly přispěl k výhře 4:0 nad Laziem v zápase, při kterém si Neapol připomínala roční výročí od smrti Diega Maradony.[50]
Galatasaray
Itálii opustil jako volný hráč a dne 8. srpna 2022 zamířil do tureckého klubu Galatasaray Istanbul, který zaznamenal svoji historicky nejhorší sezónu. Mertens podepsal roční smlouvu s možností o jeden další rok prodloužit.[51] Poprvé v kariéře mohl slavit mistrovský titul, dne 30. května 2023 si totiž Galatasaray po čtyřech letech znovu zajistilo triumf v turecké Süper Lig po vítězství nad Ankaragücü.[52]
Reprezentační kariéra
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/28/Mertens_celebrating_bronze.jpg/120px-Mertens_celebrating_bronze.jpg)
Mertens působil v belgickém mládežnickém výběru do 17 let, v němž odehrál v roce 2004 4 zápasy a neskóroval. První byl 10. března proti Rakousku (porážka 0:2), poté 13. a 15. dubna dvojzápas proti Ukrajině (porážky 1:2 a 0:2) a nakonec 20. dubna proti Novému Zélandu (vítězství 5:0).[53]
V belgické seniorské reprezentaci debutoval 9. února 2011 v přátelském utkání na Jules Ottenstadionu proti Finsku (remíza 1:1).[53][54] První reprezentační gól v seniorském týmu Belgie si připsal 15. srpna 2012 při výhře 4:2 v přátelském utkání proti rivalovi, týmu Nizozemska.[55]
6. února 2013 nastoupil v Bruggách v přátelském zápase proti hostujícímu Slovensku, Belgie zvítězila 2:1 a Dries vstřelil v 90. minutě vítězný gól.[56] Ve druhém utkání kvalifikace na EURO 2016 10. října 2014 proti Andoře vstřelil dva góly, Belgie zvítězila na domácí půdě v Bruselu vysoko 6:0.[57]
Mistrovství světa 2014
Byl platným hráčem v kvalifikaci na MS 2014, ve které si Belgie suverénně zajistila postup z prvního místa na Mistrovství světa v Brazílii. Trenér belgického národního týmu Marc Wilmots jej proto zařadil na 23člennou soupisku pro MS.[58][59] V prvním utkání Belgie v základní skupině H proti Alžírsku vstřelil vítězný gól po přihrávce Edena Hazarda, kterým dokonal belgický obrat na konečných 2:1.[60] Se šampionátem se Belgie rozloučila čtvrtfinálovou porážkou 0:1 s Argentinou.[61]
EURO 2016
Marc Wilmots jej nominoval na EURO 2016 ve Francii[62], kde byli Belgičané vyřazeni ve čtvrtfinále Walesem po porážce 1:3.[63] Nastoupil ve všech pěti zápasech svého mužstva na šampionátu.
Mistrovství světa 2018
Mertens byl mezi fotbalisty oznámenými trenérem Robertem Martínezem pro Mistrovství světa 2018 v Rusku.[64] Objevil se v základní sestavě proti nováčkovi mistrovství Panamě hned v prvním utkání a jeho gól z voleje na 1:0 se dočkal chvály napříč uživateli sociální sítě Twitter.[65] Výhra 5:2 nad Tuniskem ve druhém utkání Belgii zaručovala osmifinále.[66] Mertens si z utkání odnesl potíže s kotníkem a proti Anglii v utkání o první místo ve skupině proto odehrál jen závěrečné minuty. Po třech výhrách čekalo na Belgii v play-off Japonsko. Asijská země se dostala do vedení 2:0 a trenér za stavu 2:1 ve druhém poločase vystřídal nególového Mertense Marouanem Fellainim, který se do 10 minut po příchodu na hřiště gólové prosadil. V nastaveném čase dostal do sítě vítězný gól další střídající hráč Nacer Chadli.[67] Proti Brazílii uspěla Belgie 2:1 bez Mertense, ten se v posledních dvou utkáních proti Francii (semifinálová prohra 0:1) a v utkání o třetí místo proti Anglii (výhra 2:0) zjevil v roli střídajícího „žolíka“. Společně se spoluhráči tak získal bronzové medaile.
EURO 2020
Ve druhém skupinovém zápase Mistrovství Evropy 2020 proti Dánsku odehrál Mertens stý reprezentační zápas a pomohl Belgii vyhrát 2:1.[1]
Reprezentační góly
- Góly Driese Mertense v A-mužstvu Belgie
![]() | Datum | Stadion | Soupeř | Skóre (min.)[p. 1] | Výsledek[p. 2] | Soutěž | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
1 | 15. 8. 2012 | Stadion krále Baudouina, Brusel, Belgie | Nizozemí | 2:2 (75.) | ![]() ![]() | přátelský zápas[55] | |||||
2 | 6. 2. 2013 | Jan Breydel Stadion, Bruggy, Belgie | Slovensko | 2:1 (90.) | ![]() ![]() | přátelský zápas | |||||
3 | 7. 6. 2014 | Stadion krále Baudouina, Brusel, Belgie | Tunisko | 1:0 (89.) | ![]() ![]() | přátelský zápas[68] | |||||
4 | 17. 6. 2014 | Estádio Mineirão, Belo Horizonte, Brazílie | Alžírsko | 2:1 (80.) | ![]() ![]() | MS 2014[60] | |||||
5 | 4. 9. 2014 | Stade Maurice Dufrasne, Lutych, Belgie | Austrálie | 1:0 (18.) | ![]() ![]() | přátelský zápas[69] | |||||
6 | 10. 10. 2014 | Stadion krále Baudouina, Brusel, Belgie | Andorra | 5:0 (65.) | ![]() ![]() | kvalifikace na EURO 2016[57] | |||||
7 | 6:0 (68.) | ||||||||||
8 | 13. 10. 2015 | Stadion krále Baudouina, Brusel, Belgie | Izrael | 1:0 (64.) | ![]() ![]() | kvalifikace na EURO 2016[70] | |||||
Platí k 3. 7. 2014 |
Úspěchy
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/39/Mertens_PSV_2012.jpg/220px-Mertens_PSV_2012.jpg)
- Klubové[71]
- PSV Eindhoven
- 1× vítěz nizozemského poháru KNVB beker – 2011/12
- 1× vítěz nizozemského (super)poháru Johanna Cruyffa – 2012
- 2× vítěz italského poháru Coppa Italia – 2013/14, 2019/20
- 1× vítěz italského superpoháru Supercoppa italiana – 2014
- 1× vítěz turecké Süper Lig – 2022/23
- Reprezentační[71]
- bronz na Mistrovství světa – 2018
- Individuální
- Nejlepší fotbalista třetí belgické ligy – 2006[2]
- Nejlepší mladý fotbalista belgické ligy Jupiler Pro League – 2009[71]
- Trofej Davida di Tommasa – 2010[72]
- Belgický fotbalista roku – 2016[14]
- Nejlepší jedenáctka Serie A – 2016/17[73]
Odkazy
Poznámky
Reference
- ↑ a b Denmark 1-2 Belgium: De Bruyne puts Belgium through. UEFA.com [online]. 2021-06-17 [cit. 2021-07-03]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b DE COCK, Bjorn. Why Napoli’s winger Dries Mertens should start for Belgium at the World Cup. BeNeFoot.net [online]. 2014-04-30 [cit. 2022-05-15]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2016-07-15. (anglicky)
- ↑ PSV - Heracles Almelo 3:0, transfermarkt.co.uk (anglicky)
- ↑ Napoli snap up Mertens, ESPNFC.com, citováno 15. 1. 2014 (anglicky)
- ↑ Coppa Italia 2013-14 - Finale Archivováno 31. 3. 2020 na Wayback Machine., legaseriea.it, citováno 4. 5. 2014 (italsky)
- ↑ Archivovaná kopie. www.profutbal.sk [online]. [cit. 2014-12-23]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2014-12-13.
- ↑ Juve – Napoli 2:2, 7:8 d.c.r. Archivováno 25. 12. 2014 na Wayback Machine., legaseriea.it, cit. 22. 12. 2014 (italsky)
- ↑ Sparkly Napoli flatten Club Brugge. UEFA.com [online]. 2015-09-17 [cit. 2023-06-03]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Juventus 1-0 Napoli. BBC Sport [online]. 2016-02-13 [cit. 2023-06-03]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Dries Mertens records hat trick to help Napoli rout Bologna. ESPN FC [online]. 2016-04-19 [cit. 2023-06-03]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c HORNCASTLE, James. Unlikely hero Dries Mertens helping Napoli quickly forget about Higuain. ESPN [online]. 2017-02-09 [cit. 2020-07-31]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Cagliari Calcio - SSC Neapol 0:5. Eurofotbal [online]. 2016-12-11 [cit. 2020-07-31]. Dostupné online.
- ↑ a b Napoli 5-3 Torino. BBC [online]. 2016-12-18 [cit. 2020-07-31]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b OLVER, Tom. Chelsea star Eden Hazard finishes behind Dries Mertens in Belgium’s Player of the Year vote. Metro News [online]. 2016-12-31 [cit. 2022-05-15]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Seventh heaven for record-breaking Napoli as Hamsik and Mertens net hat-tricks. Four Four Two [online]. 2017-02-04 [cit. 2020-07-25]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ STOKKERMANS, Karel. Italy 2016/17. Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation (RSSSF) [online]. 2017-08-31 [cit. 2020-07-25]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ SIMPSON, Christopher. Golden Shoe 2016-17: Top Goalscorers in Europe, Latest Points on May 29. Bleacher Report [online]. 2017-05-29 [cit. 2020-07-25]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ DOWLEY, Conor. Napoli waltz past Benevento in Campania Derby. SB Nation [online]. 2017-09-17 [cit. 2022-05-14]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Napoli bounce back to cruise to win over Feyenoord. ESPN [online]. 2017-09-26 [cit. 2022-05-14]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ The list of the 30 nominees: Cristiano Ronaldo and Messi lead the way. Marca [online]. 2017-09-10 [cit. 2022-05-14]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Serie A round-up: Juventus striker Gonzalo Higuain haunts Napoli again. Sky Sports [online]. 2017-12-01 [cit. 2022-05-14]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ SSC Napoli 1:2 Atalanta BC. Transfermarkt [online]. [cit. 2022-05-14]. Dostupné online.
- ↑ FISHER, Jon. Arsenal and Man Utd target Mertens claims 'nobody called' in January window. Goal.com [online]. 2018-02-01 [cit. 2022-05-14]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Napoli 2-4 Roma. BBC Sport [online]. 2018-03-03 [cit. 2022-05-14]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ OSTLERE, Lawrence. World Cup scouting report: Belgium’s Dries Mertens shows what Eden Hazard could become under Maurizio Sarri. Independent [online]. 2018-06-26 [cit. 2022-05-14]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ BANDINI, Nicky. Carlo Ancelotti shreds the Napoli narrative with comeback win over Milan. The Guardian [online]. 2018-08-27 [cit. 2021-07-04]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ FLAVIUS, Kavan. Napoli 5-1 Empoli: Report, Ratings & Reactions as I Partenopei Go Full Throttle at Home. 90min.com [online]. 2018-11-02 [cit. 2021-07-04]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2021-07-09. (anglicky)
- ↑ Napoli beat Red Star with Dries Mertens brace to stay atop Group C. ESPN [online]. 2018-11-28 [cit. 2021-07-04]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ MERTENS SCORES 100TH GOAL FOR NAPOLI. legaseriea.it [online]. 2018-11-29 [cit. 2021-07-04]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2021-07-09. (anglicky)
- ↑ MCNULTY, Phil. Liverpool 1-0 Napoli: Salah scores as Reds reach Champions League knockout stage. BBC Sport [online]. [cit. 2021-07-04]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Naples finit par une défaite. besoccer.com [online]. 2019-05-25 [cit. 2021-07-04]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2021-07-09. (italsky)
- ↑ Serie A 2018/2019 » Top Scorer. WorldFootball.net [online]. [cit. 2021-07-04]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Napoli win seven-goal thriller at Fiorentina amid VAR controversy. Reuters [online]. 2019-08-25 [cit. 2022-05-13]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Juventus FC 4:3 SSC Napoli. Transfermarkt [online]. [cit. 2022-05-13]. Dostupné online.
- ↑ SSC Napoli 2:0 UC Sampdoria. Transfermarkt [online]. [cit. 2022-05-13]. Dostupné online.
- ↑ SUTCLIFFE, Steve. Napoli 2-0 Liverpool: Two late goals condemn Reds to defeat in Naples. BBC Sport [online]. 2019-09-18 [cit. 2022-05-13]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Mertens beats Maradona's Napoli goal mark to edge Salzburg. yahoo!sports [online]. 2019-10-23 [cit. 2022-05-13]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2022-05-13. (anglicky)
- ↑ BRAND, Gerard. Liverpool 1-1 Napoli: Champions made to wait for last-16 qualification. Sky Sports [online]. 2019-11-28 [cit. 2022-05-13]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ BLAKEMORE, Daniel. Milik, Mertens and Koulibaly show that Napoli can still be Napoli. forzaitalianfootball.com [online]. 2019-12-11 [cit. 2022-05-13]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Griezmann rescues Barcelona after Mertens levels Napoli scoring record. The Guardian [online]. 2020-02-25 [cit. 2022-05-13]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ MARSH, Charlotte. Napoli 1-1 Inter (agg 2-1): Dries Mertens fires hosts into Coppa Italia final. Sky Sports [online]. 2020-06-17 [cit. 2022-05-13]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ KILPATRICK, James. Napoli win Coppa Italia after beating Juventus in penalty shootout. Eurosport [online]. 2020-06-17 [cit. 2022-05-13]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Dries Mertens signs two-year Napoli extension after becoming all-time leading goalscorer. Sky Sports [online]. 2020-06-17 [cit. 2022-05-14]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ ZIDDA, Giovanni. Mertens délivre deux assists et aide Naples à battre la Lazio. rtbf.be [online]. 2020-08-01 [cit. 2022-05-14]. Dostupné online. (francouzsky)
- ↑ Barcelona 3-1 Napoli (agg: 4-2): Messi leads Barça through. UEFA [online]. 2020-08-08 [cit. 2022-05-14]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Mertens reaches 100 Serie A goals. football-italia.net [online]. 2021-03-21 [cit. 2021-03-23]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ BETTONI, Lorenzo. Napoli doctor provides injury updates on Mertens, Lozano and Ghoulam. football-italia.net [online]. 2021-07-20 [cit. 2022-05-12]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Napoli finally beaten as Inter revives Serie A title bid. Marca [online]. 2021-11-21 [cit. 2022-05-12]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Inter-Napoli 3-2, gol e highlights. Sky Sport [online]. 2021-11-21 [cit. 2022-05-12]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ Dries Mertens nets sensational brace as fabulous Napoli honour Diego Maradona with Lazio hammering. Eurosport [online]. 2021-11-28 [cit. 2022-05-12]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Mertens bude hrát po odchodu z Neapole za Galatasaray. Sport.cz [online]. 2022-08-09 [cit. 2023-06-01]. Dostupné online.
- ↑ Turkish Super Lig: Galatasaray win title for 23rd time after beating Ankaragucu 4-1. BBC Sport [online]. 2023-05-30 [cit. 2023-06-01]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b Dries Mertens - reprezentační statistiky Archivováno 4. 11. 2013 na Wayback Machine., Royal Belgian FA (anglicky)
- ↑ Footballdatabase.eu: Belgium - Finland 1:1 (anglicky)
- ↑ a b Footballdatabase.eu: Belgium - Netherlands 4:2 (anglicky)
- ↑ Slováci prehrali v Belgicku, smoliar Vittek sa opäť zranil!. Pravda.sk [online]. 2013-02-06 [cit. 2013-02-06]. Dostupné online. (slovensky)
- ↑ a b Island vede „českou“ skupinu, Nizozemci otočili duel s Kazachstánem, iDNES.cz, citováno 11. 10. 2014
- ↑ Adnan Januzaj included in Belgium's World Cup squad, BBC Sport, citováno 1. 6. 2014 (anglicky)
- ↑ 2014 FIFA World Cup Brazil ™ - List of Players Archivováno 25. 6. 2014 na Wayback Machine., FIFA.com, citováno 15. 6. 2014 (anglicky)
- ↑ a b Belgie - Alžírsko 2:1, favorit se bál a výsledek otočil až v závěru, iDNES.cz, citováno 17. 6. 2014
- ↑ Argentina - Belgie 1:0, favorit udeřil na začátku a pak postup hlídal, iDNES.cz, citováno 5. 7. 2014
- ↑ EURO 2016, SME.sk, cit. 11. 6. 2016 (slovensky)
- ↑ Historický úspech Walesu, "čierny kôň" z Belgicka končí! Archivováno 4. 7. 2016 na Wayback Machine., Profutbal.sk, cit. 2. 7. 2016 (slovensky)
- ↑ Belgium 2018 World Cup squad: Nainggolan left out. AS [online]. 2018-05-21 [cit. 2020-07-30]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ KEVIN, Skiver. Russia World Cup 2018: Belgium's Dries Mertens scores off incredible volley and Twitter loses it. CBS Sports [online]. 2018-06-18 [cit. 2020-07-30]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Romelu Lukaku, Eden Hazard and Dries Mertens suffer injuries as Belgium boss Roberto Martinez predicts ‘major changes’ for England game. talkSPORT [online]. 2018-06-23 [cit. 2020-07-30]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ JEWEL, Samad. Belgium fight back from 2-0 down to beat Japan, qualifying for quarter-finals. France24 [online]. 2018-07-02 [cit. 2020-07-30]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Španělsku vystřílel výhru Villa, Angličané nepřekonali obranu Hondurasu, iDNES.cz, citováno 8. 6. 2014
- ↑ Generálka před kvalifikací nevyšla ani Nizozemcům, prohráli v Itálii, iDNES.cz, citováno 4. 9. 2014
- ↑ Archivovaná kopie. eu-football.cz [online]. [cit. 2016-07-03]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2018-08-05.
- ↑ a b c Dries Mertens – Titles & achievements. Transfermarkt [online]. [cit. 2020-07-27]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Mertens wint David di Tommaso Trofee. www.fcutrecht.nl [online]. FC Utrecht, 2010-05-02 [cit. 2022-05-15]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2016-03-04. (nizozemsky)
- ↑ Buffon named best player. Football Italia [online]. 2017-11-27 [cit. 2020-07-11]. Dostupné online. (anglicky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Dries Mertens na Wikimedia Commons
- Profil hráče na Transfermarkt.com (anglicky)
- Profil hráče na National Football Teams.com (anglicky)
- Profil hráče – reprezentační statistiky na belgianfootball.be (anglicky)
- Profil hráče – reprezentační statistiky v A-mužstvu Archivováno 6. 9. 2017 na Wayback Machine., eu-football.info (česky)(rusky)(anglicky)
Média použitá na této stránce
This is the national flag of Belgium, according to the Official Guide to Belgian Protocol. It has a 13:15 aspect ratio, though it is rarely seen in this ratio.
Its colours are defined as Pantone black, Pantone yellow 115, and Pantone red 032; also given as CMYK 0,0,0,100; 0,8.5,79,0; and 0,94,87,0.An icon that represents a bronze medal
An icon that represents a gold medal
Autor: Derived from image:soccer ball.svg, this version made by User:Ed g2s., Licence: CC0
A soccer ball with shade.
Flag of Australia, when congruence with this colour chart is required (i.e. when a "less bright" version is needed).
See Flag of Australia.svg for main file information.An icon that represents a silver medal
Autor: Кирилл Венедиктов, Licence: CC BY-SA 3.0
Belgium association football players Axel Witsel (left) and Dries Mertens (right) celebrate following Belgium's win in the third place play-off.
Autor: Anders Henrikson, Licence: CC BY 2.0
Dries Mertens at the Europa League game AIK-PSV (1-0) on 8 November 2012.
Autor: Werner100359, Licence: CC BY-SA 4.0
Euro League match round of 16 2nd leg
Autor: Кирилл Венедиктов, Licence: CC BY-SA 3.0
Mertens at the 2018 World Cup