Epistémé
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/49/Efez_Celsus_Library_5_RB.jpg/220px-Efez_Celsus_Library_5_RB.jpg)
Epistémé (řec. έπιστήμη) je starořecký výraz označující pravé poznání a vědění.
V klasické řecké filosofii počínaje Parmenidem stojí epistémé v protikladu k pojmu doxa (δόξα mínění). Pro Platóna je epistémé pravé a spolehlivé vědění, jehož předmětem je bytí, které je stálé a nepomíjivé (svět idejí). Prostředkem k pravému vědění je rozum, zatímco smysly jsou prostředkem poznání světa pomíjivého doxa. Svět doxa je svět mínění; týká se skutečných věcí, ale pravdivost těchto věcí je ve světě jiném (epistémé).
Francouzský myslitel Michel Foucault užívá pojmu épistémè k označení typu myšlení a poznávání, myšlenkového diskurzu, který charakterizuje určitou dějinnou epochu (epoché). Epistémé je jakési "myšlenkové nevědomí" dané doby, takže ovšem určuje podobu i hranice jejího myšlení. Epistémé znamená určitý rastrovací princip, který umožňuje řád věcí, s nimiž jsme ve styku. Epistéme jako určitý výkladový kulturní kód tak tvoří apriorní strukturu, která funguje jako lidskému poznání vzdálený regulativní princip.[1] Foucault v knize "Archeologie vědění" rozlišuje tři hlavní epistémé: renesance, osvícenství a romantismus.
Odkazy
Reference
- ↑ Bystřický J.: Texty k postmoderně I., Praha 2001
Související články
Literatura
- M. Foucault, Archeologie vědění. Hermann a synové, Praha 2002. ISBN 80-239-0124-9
- M. Foucault, Myšlení vnějšku. Hermann a synové, Praha 1996. ISBN 80-238-0471-5 (2. vydání tamtéž, 2003. ISBN 80-239-2454-0)
- Kolektiv autorů. Epagógé a epistémé. Rezek, 2004. 160 S. ISBN 8086027201
Média použitá na této stránce
Autor: Vlastní dílo, Licence: CC BY-SA 3.0
Statue at the Celsus library in Ephesus. Inscription in Greek: ΕΠΙΣΤΗΜΗ ΚΕΛΣΟΥ, transcription: Epistèmè Kelsou, translation: Knowledge/Science of Kelsos.