Felix Wimpffen
Felix hrabě von Wimpffen | |
---|---|
![]() Erb rodu Wimpffenů | |
Rakousko-uherský velvyslanec ve Francii | |
Ve funkci: 1882 – 1882 | |
Předchůdce | Friedrich Ferdinand von Beust |
Nástupce | Ladislaus Hoyos |
Ve funkci: 1876 – 1878 | |
Předchůdce | Rudolf Apponyi |
Nástupce | Friedrich Ferdinand von Beust |
Rakousko-uherský velvyslanec v Itálii | |
Ve funkci: 1879 – 1882 | |
Předchůdce | Heinrich Karl von Haymerle |
Nástupce | Emanuel Ludolf |
Ve funkci: 1871 – 1876 | |
Předchůdce | Alois Kübeck |
Nástupce | Heinrich Karl von Haymerle |
Rakousko-uherský vyslanec v Prusku | |
Ve funkci: 1866 – 1871 | |
Předchůdce | Alois Károlyi |
Nástupce | Alois Károlyi |
Rakousko-uherský vyslanec v Dánsku | |
Ve funkci: 1866 – 1866 | |
Předchůdce | Heinrich Karl von Haymerle |
Nástupce | Karl Franckenstein |
Narození | 16. března 1827 Eichfeld |
Úmrtí | 30. prosince 1882 (ve věku 55 let) Paříž |
Profese | diplomat a právník |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Felix hrabě von Wimpffen (Felix Bedřich Eduard Václav hrabě von Wimpffen / Felix Friedrich Eduard Wenzel Graf von Wimpffen) (16. března 1827, Brunnsee, Rakousko – 30. prosince 1882, Paříž, Francie) byl rakousko-uherský diplomat. Jako absolvent Univerzity Karlovy vstoupil do diplomatických služeb a zastával řadu funkcí v různých evropských zemích. Dvakrát byl rakousko-uherským velvyslancem v Itálii (1871–1876, 1879–1882) a Francii (1876–1878, 1882). Krátce po svém druhém jmenování do funkce velvyslance ve Francii spáchal v Paříži sebevraždu.
Životopis
Pocházel z německé šlechtické rodiny povýšené v roce 1797 do hraběcího stavu. Byl nejmladším synem z druhého manželství Františka Karla Wimpffena (1776–1842), který byl generálem ve württemberské armádě a vlastnil několik panství ve Štýrsku. Felix studoval práva na Univerzitě Karlově v Praze a v revolučním roce 1849 sloužil v armádě v Itálii, krátce poté vstoupil do diplomatických služeb. Na nižších postech působil v Římě a Londýně, v lednu 1866 byl jmenován vyslancem v Dánsku. Když byly po prusko-rakouské válce obnoveny diplomatické styky s Berlínem, stal se v říjnu 1866 vyslancem v Prusku, kde setrval pět let (1866–1871). V letech 1871–1876 byl rakousko-uherským velvyslancem v Itálii, odkud ve stejné funkci přešel do Francie (1876–1878). Poté se jako velvyslanec vrátil do Itálie (1878–1882). V květnu 1882 byl jmenován velvyslancem opět ve Francii. Kvůli depresím z postupující Alzheimerovy choroby spáchal v Paříži 30. prosince 1882 sebevraždu. Byl též c.k. tajným radou, komořím a rytířem Maltézského řádu. Během své diplomatické kariéry získal Řád železné koruny I. třídy a Leopoldův řád.
Rodina
Během svého působení v Berlíně se seznámil s hraběnkou Margaretou Lynarovou (1837–1895), c.k. palácovou dámou, která se v roce 1867 stala jeho manželkou. Měli spolu dvě dcery, starší Marie Margareta (1858–1930) byla manželkou hraběte Theodora Zichyho (1847–1927) z uherské rodiny Zichyů, který byl též diplomatem (1896–1905 rakousko-uherský vyslanec v Bavorsku). Mladší dcera Paulina (1874–1961) se provdala za německého diplomata hraběte Maxe Montgelase. Proslula jako spisovatelka, katolická aktivistka a odpůrkyně nacismu.
Z otcova prvního manželství měl Felix dva bratry, kteří byli o generaci starší. František (1797–1870) sloužil v armádě a dosáhl hodnosti c.k. polního zbrojmistra, vynikl během tažení proti revoluci 1848–1849. Další bratr Gustav Adolf (1805–1880) byl též armádním důstojníkem a nakonec c.k. polním podmaršálem.
Odkazy
Literatura
- Ottův slovník naučný, díl 27.; Praha, 1908, s. 246–247 dostupné online
Externí odkazy
- Felix Wimpffen in: Biographisches Lexion des Kaiserthums Österreich dostupné online
Média použitá na této stránce
The coat of arms of the Wimpffen family