Fluorid chlorný
Fluorid chlorný | |
---|---|
![]() Struktura fluoridu chlorného | |
Obecné | |
Systematický název | Fluorid chlorný |
Anglický název | Chlorine monofluoride |
Německý název | Chlorfluorid |
Sumární vzorec | ClF |
Vzhled | bezbarvý plyn |
Identifikace | |
Registrační číslo CAS | 7790-89-8 |
PubChem | 123266 |
SMILES | ClF |
InChI | 1/ClF/c1-2 |
Vlastnosti | |
Molární hmotnost | 54,45 g/mol |
Teplota tání | −155,6 °C |
Teplota varu | −100,1 °C |
Hustota | 1,62 g/cm3 (kapalina, −100 °C) |
Struktura | |
Dipólový moment | 0,881 D |
Není-li uvedeno jinak, jsou použity jednotky SI a STP (25 °C, 100 kPa). | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Fluorid chlorný je interhalogen s chemickým vzorcem ClF. Je to bezbarvý plyn, který je stabilní i za vysokých teplot. Při teplotách pod −100 °C kondenzuje na světle žlutou kapalinu. Mnoho jeho vlastností se pohybuje mezi hodnotami pro chlor a fluor.[1]
Reakce
Fluorid chlorný je velmi účinné fluorační činidlo, dokáže převést kovy i nekovy na jejich fluoridy za vývoje chloru. Například dokáže fluorovat wolfram a selen:[2]
- W + 6 ClF → WF6 + 3 Cl2
- Se + 4 ClF → SeF4 + 2 Cl2
Dokáže vystupovat i jako chlorační činidlo, většinou dochází zároveň i k oxidaci:[2]
- CO + ClF → COClF
- SO3 + ClF → ClOSO2F
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Chlorine monofluoride na anglické Wikipedii.
- ↑ RUFF, Otto; ASCHER, Ernst; FISCHER, Joseph. Das Chlorfluorid. Zeitschrift für anorganische und allgemeine Chemie. 1928-11-01, roč. 176, čís. 1, s. 258–270. Dostupné online [cit. 2019-06-02]. ISSN 0863-1786. DOI 10.1002/zaac.19281760121. (německy)
- ↑ a b GREENWOOD, NORMAN NEILL. Chemie prvků. Sv. 1.. 1. vyd. vyd. Praha: Informatorium 793 s., 1 příl s. ISBN 8085427389, ISBN 9788085427387. OCLC 320245801 S. 1015–1016.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu fluorid chlorný na Wikimedia Commons