František Famfulík
František Famfulík | |
---|---|
![]() | |
Narození | 30. ledna 1910 Horní Újezd, ![]() |
Úmrtí | 8. července 1943 Praha, Kobyliská střelnice, ![]() |
Příčina úmrtí | popraven zastřelením |
Vzdělání | vyučený mlynář; četník |
Alma mater | Odborná četnická škola v Bratislavě |
Povolání | vrchní četnický strážmistr |
Zaměstnavatelé | četnický sbor Protektorátu Čechy a Morava |
Choť | Marie Famfulíková (rozená Topercerová) (* 23. ledna 1915)[1] |
Děti | syn: Vladislav Famfulík[1] |
Rodiče | |
Příbuzní | 4 sourozenci: (Marta Famfulíková + 3 další)[1] |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e6/Oldrich_Kohoutek_xxxx_1942.gif/220px-Oldrich_Kohoutek_xxxx_1942.gif)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/81/Cenek.Dolecek.%281898-1944%29.before.1945.Family.Album.gif/220px-Cenek.Dolecek.%281898-1944%29.before.1945.Family.Album.gif)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/a/a9/Marie_Sedl%C3%A1%C4%8Dkov%C3%A1_1923-1945_odboj%C3%A1%C5%99ka.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/ff/Josef_Svaton_1896_1944.gif/220px-Josef_Svaton_1896_1944.gif)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1a/Eduard_Soska_1913_1944.gif/220px-Eduard_Soska_1913_1944.gif)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/22/Josef_Formanek_1902_1944.gif/220px-Josef_Formanek_1902_1944.gif)
František Famfulík (30. ledna 1910 Horní Újezd – 8. července 1943 Praha, Kobyliská střelnice) byl vrchní četnický strážmistr a velitel četnické stanice v Proseči u Skutče. Během německé okupace Čech a Moravy za druhé světové války se zapojil do protinacistického odboje. Po prozrazení byl zatčen a nacisty popraven na střelnici v Kobylisích.
Život
Rodinné zázemí
František Famfulík se narodil 30. ledna 1910 v Horním Újezdě jako nejstarší syn do rodiny tesaře Františka Famfulíka (* 26. října 1889, Seč 71) a jeho ženy Heleny (* 15. října 1889, Horní Újezd).[1] Po skončení první světové války se jeho otec vrátil s podlomeným zdravím ze služby v c. a k. rakousko-uherské armádě, rodila se nová Československá republika a vlastenecké smýšlení v rodině silně ovlivnilo dospívajícího mladíka.[2]
Studia a mlynářství
Po absolvování měšťanské školy odešel František do Strážnice na Moravě, aby se tam vyučil mlynářskému řemeslu. Po vyučení absolvoval vojenskou službu u 8. legionářského pluku v Místku. Po návratu z vojenské služby vypomáhal (v období světové hospodářské krize) rodičům v hospodářství, které měli nedaleko Nových Hradů ve Vidlaté Seči. Nakonec získal místo mlynářského pomocníka v obci Tržek. Sem každý den docházel a po pracovní době se zapojil aktivně do činnosti v místní sečské sokolské organizaci. Výkon mlynářského řemesla se po nějaké době u Františka projevil vznikem zdravotních potíží. Ty mu nakonec zcela zabránily vykonávat mlynářskou profesi a tak se rozhodl ucházet se o místo u četnického sboru.[2]
U četnického sboru
Po přijetí do řad členů četnického sboru absolvoval František odbornou četnickou školu v Bratislavě a po ní byl přidělen k pohotovostnímu útvaru v Lučenci. Později sloužil jako četník u různých útvarů na Slovensku. Narůstající separatistické tendence (zejména maďarsky hovořících osob) jej přiměly k dobrovolnému návratu do Čech. V Čechách jej zařadili nejprve do Stráže obrany státu (SOS) v Přelouči.[2] V Přelouči vstoupil do svazku manželského s o pět let mladší Marií Topercerovou (* 23. ledna 1915),[1] kterou si s sebou přivezl ze Slovenska. Nejspíše rozdílnost povahových vlastností obou manželů vedla ke sporům a tak se František v roce 1939 vrátil na Slovensko, kde jej zastihl i 15. březen 1939 – den okupace českých zemí Německem. Pokus o odchod z okupovaného státu se Františku Famfulíkovi nepovedl. Poté, co prošel několika funkcemi v četnických složkách, se nakonec dostal služebně do Dolního Újezdu a posléze do Proseče.[2]
Cesta k odboji
František si jako vlastenec a příslušník ozbrojených sil porobeného státu, který měl blízko ke zbraním a uměl s nimi zacházet, stále více uvědomoval, že se (jako Čech pod německým útlakem) musí se zlem okupantů národ vypořádat jen a jen po zlém. Domácí odbojová činnost se v začátcích Protektorátu Čechy a Morava teprve rodila, ale František se rozhodl ji co nejdříve dle svých sil a možností podpořit.[2]
Z pozice příslušníka četnického sboru měl přístup k informacím, které byly předmětem interních šetření ve prospěch okupační moci. Jednalo se například o oběžníky, které vypracovalo gestapo a které sloužily jako pokyny pro činnost protektorátní policie a četnictva. Také se jednalo především o informace o osobách k německému režimu neloajálních, o nichž předpokládala (nebo i věděla) tajná německá policie, že již vyvíjejí (nebo by mohly vyvíjet) ilegální činnost. A bylo to právě četnictvo, kdo disponoval značnými znalostmi o místech a osobách (mnohdy lepšími než mělo samotné gestapo). Všichni četníci ovšem nebyli ochotni se podřídit a plně oddat spolupráci s okupační mocí. K těm patřil právě František Famfulík.[2]
Oldřich Kohoutek (1)
Spolu se svým nejbližším nadřízeným, vrchním strážmistrem Oldřichem Kohoutkem (velitelem četnické stanice v Proseči) společně založili malou odbojovou skupinu.[p. 1] Podporovali příbuzné osob, které se ocitly v hledáčku německých bezpečnostních složek nebo osob, které již byly odhaleny, uvězněny případně deportovány do koncentračních táborů. Pečovali o příbuzné osob, které byly pracovně nasazeny na nucené práce v Říši nebo na různých jiných místech v rámci protektorátu. Těmto osobám se občas podařilo uprchnout z nuceného pracovního nasazení a Němci po nich vyhlásili oficiální pátrání jako po nepřátelsky smýšlejících lidech. Němci předpokládali, že lidé na útěku budou hledat v první řadě pomoc u svých příbuzných a že je více než pravděpodobné, že se u nich budou, alespoň na přechodný čas, ukrývat.[2]
František Famfulík prokazatelně varoval ty, o nichž se dozvěděl, že se ocitli v hledáčku protektorátní moci anebo po nichž bylo vyhlášeno pátrání pro podezření z odbojové činnosti. Takto citlivé informace Němci (ač neradi) předávali českým četníkům a pověřovali je tak pátráním po těchto osobách. František, v rámci svých možností, hledané (nebo jejich příbuzné) na nebezpečí zadržení či jiné obdobné okolnosti upozorňoval. Toto počínání ohrožovalo nejen Františka Famfulíka samotného, ale i členy jeho rodiny a rovněž jeho blízké příbuzné.[2]
Oldřich Kohoutek (2)
Poté, co byl zatčen gestapem Františkův nadřízený vrchní strážmistr Oldřich Kohoutek, se František ocitl v nebezpečné situaci. Sám ale pokračoval v odbojové činnosti dále. (Vrchní strážmistr Kohoutek zemřel ve vyšetřovací vazbě v Drážďanech na následky výslechových metod gestapa.) František Famfulík dál pomáhal rodinám uvězněných, někdy využíval vlastní finanční prostředky, jindy se mu dařilo získat peníze oslovením ideologicky nakloněných osob, k čemuž využíval svých znalostí z četnické práce ale i svých známostí, které pocházely ještě z dob, kdy působil v řadách sokolského hnutí. (Sokolská organizace byla za protektorátu zakázána.)[2]
Josef Svatoň a Eduard Soška
Prokazatelně se podílel na zařizování úkrytů pro odbojáře soustředěné kolem bývalých prvorepublikových vojáků československé armády.[p. 2] Konkrétně se jednalo o Josefa Svatoně (alias „Doubek“; (1896–1944); po druhé světové válce povýšeného do hodnosti generála)[4][5] a o kapitána Eduarda Sošku (alias „Eda“ (1913–1944)).[6][7][8] Oba jmenovaní byli napojeni na část londýnského odboje, oni a jejich odbojoví spolupracovníci operovali v oblasti s velmi nepřehledným terénem (kolem Nových Hradů a Proseče) a František Famfulík je pomáhal ukrývat již v době, kdy gestapo znalo jejich totožnost. Josef Svatoň se pokoušel z této oblasti navazovat spolupráci s dalšími odbojovými skupinami působícími na teritoriu protektorátu, což se mu střídavě nedařilo i dařilo a to za pomoci široké sítě spolupracovníků.[2] (Dne 1. listopadu 1944 byli Josef Svatoň a Eduard Soška obklíčeni a v přestřelce s gestapem u Pasek poblíž Proseče přišli o život.[2])
Schůzka u Čeňka Dolečka
Jedno z konspirativních setkání se uskutečnilo v hájovně Čeňka Dolečka nedaleko Brandýsa nad Orlicí a na samotném jeho zajištění se podílel i František Famfulík tím, že pro Josefa Svatoně a Eduarda Sošku zajistil padělané doklady totožnosti.[2][p. 3] Falešné doklady byly zhotoveny na oficiálních protektorátních tiskopisech a v případě kontroly v terénu (tedy mimo úřadovnu policie, četnictva nebo gestapa) se jevily jako plně dostačující.[2]
Josef Formánek
Jako protektorátnímu četníkovi se Františku Famfulíkovi dostal do rukou rozkaz k zadržení litomyšlského rodáka a komunistického funkcionáře Josefa Formánka (1902–1944) (bývalého nadporučíka československé armády), kterého František namísto zadržení včas varoval. Díky tomu se Josef Formánek přesunul do okolí Hradce Králové vybaven od Františka Famfulíka navíc pistolí s náboji a dvěma granáty.[2] Po udání konfidentem gestapa Vladimírem Farským (1899–1944) byl Josef Formánek zadržen protektorátními bezpečnostními složkami (gestapem) 27. března 1943 ve Dvoře Králové nad Labem.[10] Při zostřeném výslechu prozradil od koho pochází u něj nalezená pistole a granáty. (Josef Formánek byl popraven 23. srpna 1944 v Drážďanech.[10])[p. 4]
Zatčení, výslechy, soud, věznění
Na základě informace získané při výslechu (respektive na udání) Josefa Formánka byl následně zadržen 9. dubna 1943[p. 5] i strážmistr četnictva František Famfulík.[2] Zatčený byl nejprve odvezen k výslechům do Hradce Králové. K soudnímu přelíčeni u lidového soudu v Berlíně byl František převezen v červenci 1943. Za činnost proti Říši byl berlínským soudem odsouzen k trestu smrti zastřelením. Po soudu jej převezli zpět do Protektorátu Čechy a Morava, kde jej věznili nejprve v Malé pevnosti Terezín a pak v Praze v cele smrti.[2] Tou dobou zde byli vězněni i další tři odsouzení:[2][10]
- praporčík četnictva Josef Bojas z Českobudějovicka;
- štábní strážmistr Jan Jirásek z Táborska;
- štábní strážmistr četnictva František Rajmon z Náchodska.
I oni si, stejně jako František, prošli zostřenými výslechy aniž by vyslýchajícím orgánům prozradili jakékoliv užitečné informace.[2]
Poprava
Popravu pojala branná a civilní německá moc jako demonstraci svojí protektorátní síly. (Popravu měl na starosti státní tajemník Úřadu říšského protektora K. H. Frank a SS-Gruppenführer a generál pořádkové policie Paul Riege.[2]) Cílem veřejně přístupné exekuce 8. července 1943 na střelnici v pražských Kobylisích mělo být psychologické oslabení touhy po odboji především v řadách protektorátních četníků. Jako publikum bylo dle rozkazu na popravišti přítomno 30 důstojníků četnictva a 120 řadových četníků.[2] Všem odsouzeným byly (jako akt ponížení) před popravou strhány distinkce jejich hodností. Všichni odsouzení odmítli zavázání očí páskou a svorně zvolali: „Smrti se jako vojáci nebojíme, dokážeme se jí dívat do očí.“ V poutech byli odsouzení přivedeni k popravčím kůlům, kde jim byl přečten rozsudek, ve kterém byla jejich česká jména vyřčena v poněmčené verzi. Proti tomu se odsouzení ohradili výroky: „Nejsme Franz a Johan, ale František a Jan.“ Plánovaný průběh popravy se Němcům nepodařilo naplnit. Měli připravený projev, v němž se celou situaci snažili ozřejmit a zastrašit případné další odbojáře. Projev statečnosti odsouzených ale Němce zjevně zaskočil a velicí důstojník musel urychleně přistoupit k vydání povelu ke střelbě. Děj popravy většina ze 150 přihlížejících příslušníků protektorátní policie a četnictva povinně sledovala,[10] ale většina jen s odvrácenou tváří.[2]
- Protektorátní četníci popravení společně s Františkem Famfulíkem
Připomínky
Modrá dodatková uliční deska 1
V ulici Famfulíkova v Praze 8 v Kobylisích na panelovém domě číslo popisné 1149/1 (GPS souřadnice: 50.1309556N, 14.4717864E (50°7'51.440"N, 14°28'18.431"E)) se nachází dvojí smaltovaná tabule. Ta červená se jménem ulice a pod ní modrá dodatková tabule s následujícím textem:[11] „Josef Famfulík – (1910 – 1943) – Působil v četnictvu, kde byl jako strážmistr velitelem četnické stanice v Proseči u Skutče. Během okupace se zapojil do protinacistického odboje. Za tuto svou odbojovou činnost byl nacisty popraven na střelnici v Kobylisích“.[11] Je ke škodě věci, že křestní jméno jméno strážmistra Famfulíka je uvedeno chybně jako Josef.[11]
Modrá dodatková uliční deska 2
Před domem na adrese: Famfulíkova 1140/19, 182 00 Praha 8 - Kobylisy (GPS souřadnice: 50°7'56.272"N, 14°28'15.549"E; 50.1322978N, 14.4709858E) na sloupu veřejného elektrického osvětlení je umístěna modrá smaltovaná dodatková uliční cedule s následujícím textem:[12] „Josef Famfulík – (1910 – 1943) – Působil v četnictvu, kde byl jako strážmistr velitelem četnické stanice v Proseči u Skutče. Během okupace se zapojil do protinacistického odboje. Za tuto svou odbojovou činnost byl nacisty popraven na střelnici v Kobylisích.“[12] I zde je uvedeno chybné křestní jméno (Josef) strážmistra Famfulíka.[12]
Pamětní deska na budově školy
Na vnější obvodové stěně školní budovy na adrese Vidlatá Seč 54, 570 01 Vidlatá Seč (GPS souřadnice: 49.8368611N, 16.2058492E; 49°50'12.700"N, 16°12'21.057"E) je umístěna pamětní deska věnovaná památce Františka Famfulíka.[13] Deska byla instalována 7. července 1946.[10] Na desce je nápis:[13] „Dne 8.7.1943 byl zastřelen na / střelnici v Kobylisích jako oběť / nacistické násilnosti zdejší rodák / četnický strážmistr / FRANT. FAMFULÍK“.[13]
Kenotaf na hřbitově
Na hřbitově ve Vidlaté Seči (GPS souřadnice středu hřbitova: 49°50'12.332"N, 16°12'58.348"E; 49.8367589N, 16.2162078E) je umístěn kenotaf s následujícím textem:[14] „RODINA / FAMFULÍKOVA / V UPOMÍNKU FRANTIŠKA / VRCHNÍHO ČETNICKÉHO STRÁŽMISTRA / KTERÝ BYL NĚMCI V KOBYLISÍCH / POPRAVEN 8.7.1943 VE VĚKU 33 l.“[14]
Pamětní deska na kobyliské střelnici
Jeho jméno je uvedeno na jedné z 36 pamětních mosazných desek v areálu památníku (národní kulturní památky) kobyliské střelnice. Spolu s ním jsou zde uvedena jména dalších protektorátních četníků (Josef Bojas, Jan Jirásek, František Rajmon), kteří byli na střelnici popraveni 8. července 1943.[15]
Památník na Olšanských hřbitovech
Jeho jméno je uvedeno na Památníku příslušníkům policie a četnictva, kteří položili své životy při obraně vlasti v letech 1938 až 1945.[16] Památník je vzpomínkou na četníky a policisty v uniformě kteří přišli o život při výkonu své práce (v předválečné době, v československém příhraničí, v protiněmeckém odboji, při osvobozování na konci druhé světové války) nebo se stali oběťmi záměrné likvidace v nacistických koncentračních táborech.[16] Výrobu památníku zadalo Policejní prezidium České republiky.[16] Muzeum Policie České republiky a Správa pražských hřbitovů rozhodli začátkem roku 2014 o umístění památníku na vojenském pohřebišti Olšanských hřbitovů v Praze.[16] Uměleckou myšlenku památníku ztvárnil sochař MgA. Jiří Kašpar (* 20. ledna 1977, Praha). Památník byl dokončen 26. října 2015 a dne 5. listopadu 2015 byl slavnostně odhalen.[16]
Fotogalerie
- Připomínky Františka Famfulíka
Modrá dodatková smaltovaná uliční deska v ulici Famfulíkova
Pamětní deska na budově školy ve Vidlaté Seči
Kenotaf na hřbitově ve Vidlaté Seči
Poslední pamětní deska na kobyliské střelnici (na pravé straně fotografie) nese jména zastřelených protektorátních četníků
Odkazy
Poznámky
- ↑ a b Oldřich Kohoutek (* ???? – 29. srpna 1842) byl za Protektorátu Čechy a Morava příslušníkem četnictva ve funkci velitele četnické stanice Proseč u Skutče (okres Vysoké Mýto v Čechách). Během okupace Čech a Moravy Němci se zapojil do odbojové činnosti v řadách ilegální vojenské organizace Obrana národa, kde pomáhal rodinám zatčených. Pardubickým gestapem byl zatčen 6. března 1942 přímo na četnické stanici. Nejprve byl vězněn v Pardubicích a poté v Drážďanech, kde byl dne 29. srpna 1942 v noci ubit k smrti.[3]
- ↑ Deaktivovaní prvorepublikoví vojáci zastávali v rámci Protektorátu Čechy a Morava různé (vesměs úřednické či nižší řídicí) funkce, ale z pohledu protiněmeckého odporu byli organizováni ve vojenské ilegální organizaci nazývané Obrana národa
- ↑ Na organizaci této schůzky se také prokazatelně podílela (ve funkci odbojové spojky) i Marie Sedláčková (alias „Manka“ (1923–1945).[9]
- ↑ Dne 2. dubna 1943 byl v Náchodě zatčen štábní strážmistr četnictva František Rajmon, příslušník odbojové skupiny Wiesner–Špreňar–Rajmon, označované také jako „Krajské řídící centrum“.[10] (František Rajmon byl popraven 8. července 1943 v Praze na Kobyliské střelnici.[10])
- ↑ Zdroj[10] uvádí jako datum zadržení Františka Famfulíka 2. dubna 1943.
Reference
- ↑ a b c d e f g František Famfulík, 1910 - 1943 [online]. web: My Heritage com [cit. 2022-08-29]. Dostupné online. (angločtina)
- ↑ a b c d e f g h i j k l m n o p q r s t u PODKÁST PRO KAŽDÉHO. František Famfulík (1910-1943) - četník odbojář [online]. web: You Tube com, 2021-11-07 [cit. 2022-08-22]. Stopáž videa: 14 minut a 28 sekund. Dostupné online.
- ↑ Databáze příslušníků padlých ve službě; Muzeum Policie ČR (KOHOUTEK Oldřich – vrchní strážmistr) [online]. web: Muzeum Policie cz [cit. 2022-08-29]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2022-08-29.
- ↑ ROSECKÝ, Lukáš. Odbojové hnutí na Žďársku na konci 2. světové války. Pardubice, 2019 [cit. 2022-08-30]. 88 s. bakalářská. Univerzita Pardubice; Filozofická fakulta; studijní program: Historické vědy; Studijní obory: Historie, Ochrana památek. Vedoucí práce doc. PhDr. Jan Němeček, DrSc. (Ústav historických věd). s. 16, 67. Ke stažení ve formátu *.pdf. Dostupné online.
- ↑ VANÍČEK, Lukáš. „Já už si ho najdu sám," řekl gestapák a odešel [online]. web: Deník cz (Pardubický kraj), 2015-06-03 [cit. 2022-08-30]. Dostupné online.
- ↑ VANÍČEK, Lukáš. „Já už si ho najdu sám," řekl gestapák a odešel [online]. web: Deník cz (Pardubický kraj), 2015-06-03 [cit. 2022-08-29]. Dostupné online.
- ↑ Zajímavosti [online]. web: Oficiální strány Řečice nad Bobrůvkou [cit. 2022-08-30]. Dostupné online.
- ↑ ROSECKÝ, Lukáš. Odbojové hnutí na Žďársku na konci 2. světové války. Pardubice, 2019 [cit. 2022-08-30]. 88 s. bakalářská. Univerzita Pardubice; Filozofická fakulta; studijní program: Historické vědy; Studijní obory: Historie, Ochrana památek. Vedoucí práce doc. PhDr. Jan Němeček, DrSc. (Ústav historických věd). s. 16. Ke stažení ve formátu *.pdf. Dostupné online.
- ↑ KONÍČKOVÁ, Ivana. Litomyšlsko za 2. světové války. Hradec Králové, 2016 [cit. 2022-08-29]. 101 s. bakalářská. Univerzita Hradec Králové; Filozofická fakulta; Katedra pomocných věd historických a archivnictví; Studijní program: B 7105 Historické vědy; Studijní obor: Archivnictví – historie. Vedoucí práce doc. PhDr. Marta Kohárová, CSc.. s. 45, 46. Ke stažení ve formátu *.pdf. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f g h PADEVĚT, Jiří. Kronika protektorátu. 1. vyd. Praha: Academia, 2021. 871 s. ISBN 978-80-200-3203-4. Kapitola Jmenný rejstřík: František Famfulík, s. 507, 510, 530.
- ↑ a b c KINTEROVÁ, Jitka. FAMFULÍK Josef – Na domě čp. 1149/1, Famfulíkova ul., Praha 8 – Kobylisy [online]. web: Pamětní desky v Praze cz, 2021-02-07 [cit. 2022-08-23]. Dostupné online.
- ↑ a b c KINTEROVÁ, Jitka. FAMFULÍK Josef – Na sloupu veřejného osvětlení, Famfulíkova 1140/19, Praha 8 – Kobylisy [online]. web: Pamětní desky v Praze cz, 2021-02-07 [cit. 2022-08-23]. Dostupné online.
- ↑ a b c LASTOVKA, Milan; HRUBÁ, Zlatka. Pamětní deska František Famfulík [online]. web: Spolek pro vojenská pietní místa, 2020-04-28 [cit. 2022-08-22]. Umístění: Vidlatá Seč 56, budova školy; GPS souřadnice: N49°50'11.98 E16°12'19.18; Centrální evidence válečných hrobů: CZE5307-6863. Dostupné online.
- ↑ a b LASTOVKA, Milan; HRUBÁ, Zlatka. Kenotaf František Famfulík [online]. web: Spolek pro vojenská pietní místa (vets cz), 2020-04-28 [cit. 2022-08-23]. Umístění: Vidlatá Seč, hřbitov; Souřadnice: N49°50'12.33 E16°12'58.34 (střed hřbitova). Dostupné online.
- ↑ PADEVĚT, Jiří. Průvodce protektorátní Prahou: místa – události – lidé. 1. vyd. Praha: Academia, Archiv hlavního města Prahy, 2013. 804 s. ISBN 978-80-200-2256-1, ISBN 978-80-86852-53-9. Kapitola Praha 8; Žernosecká; Kobyliská střelnice, s. 679.
- ↑ a b c d e MUZEUM POLICE ČESKÉ REPUBLIKY. Památník příslušníkům policie a četnictva (FAMFULÍK František; strážmistr četnictva; nar. 30.1.1910, popraven v Praze dne 8.7.1943) [online]. web: Policie cz [cit. 2022-08-23]. Místo: Olšanské hřbitovy v Praze, vojenské pohřebiště; ulice U Nákladového nádraží; Autor památníku: MgA. Jiří Kašpar (* 1977). Dostupné online.
Související články
- Československý odboj (1939–1945)
- Seznam popravených na Kobyliské střelnici
- Josef Bojas
- Rada tří
- Josef Formánek
- Josef Svatoň
- Eduard Soška
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu František Famfulík na Wikimedia Commons
Média použitá na této stránce
Autor: Dragovit (of the collage), Licence: CC BY-SA 4.0
Both national flags of Austro-Hungary, the collage of flags of the Cisleithania (Habsburg Monarchy) and the Transleithania (Kingdom of Hungary)
František Rajmon (25. října 1892 Libáň – 8. července 1943 Kobyliská střelnice) byl štábní strážmistr na četnické stanici v Náchodě. Během německé okupace Čech a Moravy za druhé světové války se zapojil do protinacistického odboje. Po prozrazení byl zatčen a nacisty popraven v Praze na střelnici v Kobylisích.
Čeněk Doleček (* 5. dubna 1898 – † 18. října 1944) byl hajný v hájovně v Luhu (v okrese Ústí nad Orlicí), který se za protektorátu zapojil do ilegální protiněmecké vojenské odbojové organizace Obrana národa (skupina podplukovníka Josefa Svatoně a poručíka Josefa Kabeleho). Byl zatčen 11. března 1943, odsouzen k trestu smrti a popraven 18. října 1944. Po druhé světové válce obdržel (in memoriam) československý válečný kříž 1939.
Marie Sedláčková (1923-1945) Czech anti-Nazi movement member
Autor: Mojmir Churavy, Licence: CC BY-SA 4.0
Na vnější obvodové stěně školní budovy na adrese Vidlatá Seč 54, 570 01 Vidlatá Seč je umístěna pamětní deska věnovaná památce Františka Famfulíka. Na desce je nápis: „Dne 8.7.1943 byl zastřelen na / střelnici v Kobylisích jako oběť / nacistické násilnosti zdejší rodák / četnický strážmistr / FRANT. FAMFULÍK“.
František Famfulík (* 30. ledna 1910 – 8. července 1943, Praha, Kobyliská střelnice) byl vrchní četnický strážmistr a velitel četnické stanice v Proseči u Skutče. Během německé okupace Čech a Moravy se zapojil do protinacistického odboje. Za tuto svou odbojovou činnost byl nacisty popraven na střelnici v Kobylisích.
Podplukovník Josef Svatoň (1896-1944) byl za první světové války příslušníkem československých legií na Rusi. Po návratu do Československa se stal vojákem z povolání (důstojníkem) prvorepublikové československé armády. Po německé okupaci Čech a Moravy a nastolení protektorátu se zapojil do protiněmeckých aktivit v rámci vojenské ilegální odbojové organizace Obrana národa. Byl velitelem odbojové organizace Rada tří (R3), která vznikla v roce 1942 a v jejímž čele byli generál Vojtěch Luža a JUDr. Josef Grňa. R3 působila hlavně v oblasti Českomoravské vrchoviny (spadala do oblasti Chrudimska). Po smrti Vojtěcha Luži (2. října 1944, Hřiště u Přibyslavi) byl Josef Svatoň jmenován Grňou do funkce vojenského velitele R3. Svatoň ale velení R3 (svoji moc) převedl obratem na vojenský kolektivní výbor tvořený Karlem Steinerem (Karel Steiner-Veselý), podplukovníkem Josefem Robotkou a kapitánem Eduardem Soškou (1913–1944). Poté, co v roce 1944 jen těsně unikl zatčení, přešel Josef Svatoň do ilegality (v odboji používal krycí jméno „Doubek“). Zemřel (společně se svým pobočníkem kapitánem Eduardem Soškou) při přestřelce s gestapem dne 1. listopadu 1944 v Pasekách u Proseče. Po jeho smrti se ilegální skupina, která kolem něj působila hlavně na Novoměstsku již od roku 1940, přejmenovala na skupinu „Generála Svatoně“. Podplukovník Josef Svatoň byl in memoriam po druhé světové válce povýšen do hodnosti generála.
Autor: MartinVeselka, Licence: CC BY-SA 4.0
Kobyliská střelnice - pamětní desky se jmény popravených
Jan Jirásek (* 10. května 1905 Netvořice – 8. července 1943 Praha, Kobyliská střelnice) sloužil za Protektorátu Čechy a Morava v řadách protektorátního četnictva v hodnosti štábního strážmistra četnictva. Během německé okupace Čech a Moravy za druhé světové války se zapojil do protinacistického odboje. Po prozrazení byl zatčen a nacisty ve svých 38 letech exemplárně popraven na střelnici v pražských Kobylisích.
Kapitán Eduard Soška (* 1913, Řečice nad Bobrůvkou – 1. listopadu 1944, Paseky u Proseče) pocházel ze samoty Tálský mlýn. Byl obchodníkem z Nového Města na Moravě a členem sokolské organizace. Za protektorátu byl členem ilegální odbojové organizace Obrana národa a Rady tří (R3). V protiněmeckém odboji používal krycí jména „Eda“ nebo „Skřivánek“. Od roku 1944 zastával funkci pobočníka podplukovníka (in memoriam generála) Josefa Svatoně (1896-1944). Zemřel (společně s podplukovníkem Josefem Svatoněm) při přestřelce s gestapem dne 1. listopadu 1944 v Pasekách u Proseče.
Autor: Mojmir Churavy, Licence: CC BY-SA 4.0
Na hřbitově ve Vidlaté Seči je umístěn kenotaf s následujícím textem: „RODINA / FAMFULÍKOVA / V UPOMÍNKU FRANTIŠKA / VRCHNÍHO ČETNICKÉHO STRÁŽMISTRA / KTERÝ BYL NĚMCI V KOBYLISÍCH / POPRAVEN 8.7.1943 VE VĚKU 33 l.“
Autor: Mojmir Churavy, Licence: CC BY-SA 4.0
Památník příslušníkům policie a četnictva se nachází v Praze na Žižkově na Vojenském pohřebišti na Olšanských hřbitovech. Jedná se o pomník obětem okupace 1938–1945 z řad policie a četnictva. Byl zbudován policií České republiky u příležitosti 70. výročí konce druhé světové války.
Vrchní strážmistr Josef Bojas (* 25. března 1901, Plzeň – 8. července 1943, Praha) byl český četník a odbojář popravený nacisty. V hodnosti praporčíka. Foto před rokem 1944.
Josef Formánek (* 4. dubna 1902, Litomyšl[1] – 23. srpna 1944, Drážďany) byl španělský interbrigadista a bojovník proti fašismu.
Autor: Mojmir Churavy, Licence: CC BY-SA 4.0
Před domem na adrese: Famfulíkova 1140/19, 182 00 Praha 8 - Kobylisy, Česká republika na sloupu veřejného elektrického osvětlení je umístěna modrá smaltovaná dodatková uliční cedule s následujícím textem: „Josef Famfulík – (1910 – 1943) – Působil v četnictvu, kde byl jako strážmistr velitelem četnické stanice v Proseči u Skutče. Během okupace se zapojil do protinacistického odboje. Za tuto svou odbojovou činnost byl nacisty popraven na střelnici v Kobylisích.“ Křestní jméno je uvedeno chybně (nikoliv Josef, ale správně má být František)
Oldřich Kohoutek (* ???? – 29. srpna 1842) byl za Protektorátu Čechy a Morava příslušníkem četnictva ve funkci velitele četnické stanice Proseč u Skutče (okres Vysoké Mýto v Čechách). Během okupace Čech a Moravy Němci se zapojil do odbojové činnosti v řadách ilegální vojenské organizace Obrana národa, kde pomáhal rodinám zatčených. Pardubickým gestapem byl zatčen 6. března 1942 přímo na četnické stanici. Nejprve byl vězněn v Pardubicích a poté v Drážďanech, kde byl dne 29. srpna 1942 v noci ubit k smrti.