František Ulrich
JUDr. František Ulrich | |
---|---|
![]() František Ulrich | |
Starosta Hradce Králové | |
Ve funkci: 1895 – 1929 | |
Předchůdce | Hynek Václav Lhotský |
Nástupce | Josef Václav Bohuslav Pilnáček |
Stranická příslušnost | |
Členství | Národní strana svobodomyslná |
Narození | 6. února 1859 Hradec Králové, ![]() |
Úmrtí | 18. května 1939 (ve věku 80 let) nebo 17. května 1939 (ve věku 80 let) Rokycany, ![]() |
Alma mater | Univerzita Karlova |
Profese | advokát |
Commons | František Ulrich |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
František Ulrich (6. února 1859 Hradec Králové[1] – 17. května 1939 Rokycany[2][3][4][5]) byl český advokát, poslanec, autor básní a prózy. Jako dlouholetý starosta města Hradce Králové (1895 až 1929) patřil k nejvýznamnějším osobnostem jeho novodobých dějin. Výrazně se zasloužil o moderní přestavbu a všestranný rozvoj města, což Hradci vyneslo přezdívku „Salon republiky“.
Rodina
Byl synem Františka Ulricha, učitele (od 1852) a později ředitele královéhradecké reálky (od 1866), a jeho manželky Marie Ulrichové rozené Jeřábkové, která byla dcerou hradeckého měšťana a krupaře Václava Jeřábka. Měl pět sourozenců bratry Václava, Karla a Aloise (Václav zemřel v dětském věku a Karel jako mladý při chřipkové epidemii) a sestry Marii a Annu.[6] Rodinu pojilo pevné přátelství s Klumparovými. Otec Františka Ulricha se i díky svému zaměstnání přátelil s ředitelem gymnázia Janem Květoslavem Klumparem, a František Ulrich byl vrstevníkem jeho synů Otakara Klumpara a Ladislava Klumpara.[7]
V roce 1885 se František Ulrich oženil s dcerou svého nadřízeného Ludmilou Srdínkovou (5. května 1865 Praha – 28. února 1948), dcerou JUDr. Františka Srdínka a sestřenicí histologa, embryologa, mj. budovatele Purkyňova ústavu a ministra školství prof. MUDr. Otakara Srdínka[8]. Z manželství se narodily tři děti: syn Karel a dcery Marie a Ludmila (nar. 1. dubna 1897[9]).[7] Dcera Ludmila se dne 18. prosince 1925 vdala za kardiologa Josefa Brumlíka.[8]
Život
František Ulrich se narodil 6. února 1859 v Hradci Králové v domě U Špuláků na Velkém náměstí.
Studia
Po maturitě na gymnáziu v Hradci Králové studoval práva na Právnické fakultě Univerzity Karlovy v Praze, kde roku 1881 promoval. Tři roky po promoci se stal advokátem po soudní praxi u krajského soudu v Hradci Králové. Poté praktikoval jako advokát v kanceláři Františka Srdínka, jehož dceru si vzal. Roku 1888 si díky tomu mohl dovolit otevřít samostatnou kancelář v Hradci Králové na Velkém náměstí.[10]
Politická kariéra
Většinu života se ale spíše než svému původnímu povolání věnoval politice. Byl zvolen do obecního zastupitelstva a roku 1895 starostou města Hradce Králové. Roku 1901 byl zvolen poslancem zemského sněmu za Svobodomyslnou stranu.[11]
Politická kariéra Františka Ulricha začala v roce 1889, kdy byl poprvé zvolen do městského zastupitelstva. Zpočátku působil jako pomocník náměstka starosty Hradce Králové Ladislava Jana Pospíšila, který v něm spatřil velký potenciál. Po náhlém Pospíšilově úmrtí byl jako jeho nástupce do rady města zvolen František Ulrich. Pokračoval v práci, aby byl dokončen Pospíšilův hlavní cíl, a to zboření královéhradeckých hradeb.
V roce 1894 se zasloužil jako jeden ze členů výstavního výboru o úspěšný průběh Hospodářské, průmyslové a národopisné výstavy v Hradci Králové.
V roce 1895 byl poprvé zvolen starostou města Hradce Králové. Jako starosta se postaral, aby po zrušení hradecké pevnosti roku 1884 a zboření hradeb (od roku 1894) byl prostor kolem historického jádra urbanisticky promyšlen a využit. Na projektu pracovali nejlepší čeští architekti, například Jan Kotěra a zejména Josef Gočár a další. Kotěra projektoval řadu budov, jak veřejných (Muzeum východních Čech 1908–1912; Okresní dům 1903–1905; Státní vědecká knihovna 1922–1923), tak soukromých (Grandhotel Urban). Gočára si Ulrich pozval roku 1922 k regulaci historického středu, zeleného pásu severně od hradeb a dalších částí, například Ulrichova náměstí.[12]
V roce 1901 se stal zemským poslancem za Národní stranu svobodomyslnou. V rámci působení v Zemském sněmu se snažil vylepšit pozici regionu, například založením nové české obchodní živnostenské komory v Hradci Králové.[13] Tento plán vyšel pouze částečně, byla založena Obchodní, živnostenská a průmyslová ústředna, v jejímž čele stál Ulrich až do své smrti.[14] Jednou z důležitých věcí, o které se František Ulrich zasadil bylo prodloužení tzv. Asanačního zákona z roku 1897. Tento zákon osvobozoval od domovní daně veškeré novostavby a přestavby v bývalém pevnostním obvodu Hradec Králové. Původně měl trvat deset let, ale díky iniciativě Františka Ulricha a dalších byl zákon prodloužen do roku 1917.[13]
O významu Ulrichovi osobnosti svědčí i udržování styků s významnými osobnosti politického i kulturního života. Z osobností, s nimiž si František Ulrich dopisoval, to byli například Alois Jirásek, Ignát Hermann, Josef Václav Sládek, Jaroslav Goll, Karel Kramář nebo Edvard Beneš.[6]
Po těžkých časech první světové války v prvních poválečných volbách v roce 1919 František Ulrich obhájil post starosty města. Po dalších deseti letech dne 30. září 1929 na tuto pozici rezignoval[15] a získal titul čestného starosty Hradce Králové.[13]
V únoru 1935 byla u příležitosti 40 let od zvolení Ulricha starostou v tištěné podobě vydán jeho proslov při odhalení pomníku L. J. Pospíšila ze dne 25. června 1933.[16]
Závěr života, úmrtí a pietní akce
Ke konci života trpěl zdravotními obtížemi a odstěhoval se k dceři Ludmile do Rokycan, kde 17. května 1939 zemřel.[2][3][4][5] Někdy bývá uváděno i datum 18. května.[15]
V sobotu 20. května 1939 se v Hradci Králové konala smuteční schůze Obchodní a živnostenské komory v Hradci Králové. Projev pronesl ministerský rada Karel Collino či místopředseda komory R. Vitousek, který v něm hodnotil Ulrichovu nezištnost, životní moudrost, znalost lidí, bystrý postřeh situaci i osobní diskrétnost.[17]
Ulrichův pohřeb se konal v pondělí 22. května ve 14:30 ve strašnickém krematoriu v Praze.[18] Před rakví bylo více než 30 věnců, mj. od hlavního města Prahy, města Hradce Králové, Obchodní a živnostenském komory v Hradci Králové, Městské spořitelny, zaměstnanců Obchodní komory v Hradci Králové, královéhradecké školní rady a dalších. V čele smutečních hostů seděli rodinní příslušníci – syn soudní rada Karel Ulrich, dcera Marie a její manžel divizní generál Fiala a druhá dcera zubní lékařka MUDr. Ludmila Brumlíková. Na pohřbu vystoupilo celkem devět řečníků. Pohřbu se mj. účastnil i primátor hl. města Prahy Otakar Klapka a architekt Josef Gočár.[19]
Město Hradec Králové sdílelo zármutek z úmrtí dlouholetého starosty smuteční výzdobou a zřízením pietního místa na Ulrichově náměstí.[7]
Dne 26. května 1939 se v Mladé Boleslavi konala smuteční schůze Národohospodářského ústavu pro severovýchodní Čechy a Ústavu pro zvelebování živností v Mladé Boleslavi, na níž byla uctěna Ulrichova památka. Ulrich vznik obou ústavů podporoval. Pietních akcí se zúčastnili zástupců Obchodní a živnostenské komory v Hradci Králové, Okresního výboru mladoboleslavského, města Mladé Boleslavi, Svazu průmyslníků či Národní banky.[20]
Literární činnost
Už za studií byl literárně činný a roku 1878 se podílel na almanachu Máj. Mezi jeho básnické počiny napsané v 70. letech 19. století patří básně nazvané Chaos a Model. V 90. letech 19. stolletí pak vznikly Písně svatební. Některá z těchto děl vyšla až o mnoho let později ve 20. letech 20. století.[6] V poslední čtvrtině 19. století vydával některé své básnické počiny v časopisech Lumír, Světozor, Koleda a Zvon. Vystupoval pod pseudonymy Trnovský nebo Hradecký.[7] Ulrich ve svých básních často navazuje na osobní zážitky, vzpomíná například na hospodářskou a národopisnou výstavu v Hradci Králové v roce 1894 nebo je jedním z jeho významných počinů oslavná báseň Upomínka na boření hradeb královéhradeckých dne 4. října 1884.
Ocenění
Ještě v průběhu vykonávání mandátu starosty (do roku 1929) byl dne 22. listopadu 1921 jmenován čestným občanem města a v roce 1925 po něm bylo pojmenováno jedno z náměstí v Hradci Králové, a v roce 1933 dokonce čestným starostou Hradce Králové.[21] Roku 1930 obdržel cenu dr. H. Karlíka, v roce 1935 zlatou medaili Zemské jednoty řemeslnických a živnostenských společenstev.[22][23]
Připomínky
- Ulrichovo náměstí (od 1925)
- bronzová busta Františka Ulricha (1928) – umístěna v prostorách bývalého ředitelství státních drah, Ulrichovo náměstí. Autor: ak. sochař Karel Samohrd (1895–1970)[24]
Odkazy
Reference
- ↑ aron.vychodoceskearchivy.cz [online]. [cit. 2024-02-08]. Dostupné online.
- ↑ a b Městská rada královéhradecká.... Národní listy [online]. 1939-05-18 [cit. 2024-02-09]. Dostupné online.
- ↑ a b ŠKALOUD, Vladimír. Starosta Hradce Králové František Ulrich [online]. Hradec Králové: Gaudeamus, 1998 [cit. 2024-02-09]. Dostupné online.
- ↑ a b VÝROČÍ ÚMRTÍ FRANTIŠKA ULRICHA!. www.facebook.com [online]. 2023-05-17 [cit. 2024-02-09]. Dostupné online.
- ↑ a b VÁŇA, Václav. Úspěšná činnost JUDr. Františka Ulricha ve snaze po úpravě a splavnění Středního Labe z Mělníka do Jaroměře, eventuálně do Dvora Králové [online]. 1939 [cit. 2024-02-09]. Dostupné online.
- ↑ a b c ŠKALOUD, Vladimír. Starosta Hradce Králové František Ulrich. Hradec Králové: Gaudeamus, 1998. ISBN 80-7041-494-4.
- ↑ a b c d POSPÍŠILOVÁ, Jaroslava. "Portrét" Františka Ulricha. Královéhradecko. 2010, roč. 7, čís. 1, s. 317–328. Dostupné online.
- ↑ a b ČECH, Pavel. Před 125 lety se narodil kardiolog Josef Brumlík. Z historie kardiologie [online]. 2022 [cit. 2024-02-09]. Dostupné online.
- ↑ Ludmila Brumliková. geni_family_tree [online]. 2022-08-24 [cit. 2024-02-09]. Dostupné online.
- ↑ Muž, díky kterému je Hradec Králové salonem republiky. Skromný, mírný, ale s tahem na branku. Hradec Králové [online]. 2019-02-15 [cit. 2024-02-09]. Dostupné online.
- ↑ Ottův slovník naučný, heslo Ulrich, František.
- ↑ E. Poche, Umělecké památky Čech I., str. 458n.
- ↑ a b c FIALA, Jiří. Starosta JUDr. František Ulrich - přední představitel regionální finanční elity. Královéhradecko. 2010, roč. 7, čís. 1, s. 81–98.
- ↑ GRULICH, Petr. František Ulrich a podnikatelé východních Čech. Královéhradecko. 2010, roč. 7, čís. 1, s. 99–105.
- ↑ a b ZIMMERMANN, Petr. Radnice v Hradci Králové: její reprezentanti a jejich činnost v letech 1850-1998 [online]. Hradec Králové: Nadace Historica, 1998 [cit. 2024-02-09]. Dostupné online.
- ↑ ULRICH, František. Osvobození Hradce Králové z pout hradebních [online]. 1935 [cit. 2024-02-09]. Dostupné online.
- ↑ Uctění památky Dr. Fr. Ulricha. Národní listy [online]. 1939-05-24 [cit. 2024-02-09]. Dostupné online.
- ↑ První česká vzájemná pojišťovna. Národní listy [online]. 1939-05-20 [cit. 2024-02-09]. Dostupné online.
- ↑ Pohřeb Dr. Fr. Ulricha. Národní listy [online]. 1939-05-23 [cit. 2024-02-09]. Dostupné online.
- ↑ České Pojizeří vzpomíná na Dr. Fr. Ulricha. Národní listy [online]. 1939-05-28 [cit. 2024-02-09]. Dostupné online.
- ↑ BLÁHA, Radek; KORITENSKÁ, Pavla; ŠRÁMEK, Josef. Cesty města: Průvodce expozicí / Exhibition Guide. První vydání. vyd. V Hradci Králové: Muzeum východních Čech v Hradci Králové, 2022. 158 stran s. Dostupné online. ISBN 978-80-87686-47-8, ISBN 80-87686-47-0. OCLC 1347064892
- ↑ BENÝŠKOVÁ, Jarmila. František Ulrich. Výběrová personální bibliografie. Královéhradecko: historický sborník pro poučenou veřejnost [online]. 2010 [cit. 2023-12-21]. Dostupné online.
- ↑ ZIMMERMANN, Petr. Radnice v Hradci Králové její reprezentanti a jejich činnost v letech 1850-1998 [online]. Hradec Králové: Nadace HISTORICA, 1998 [cit. 2023-12-21]. Dostupné online. ISBN 80-901805-9-0.
- ↑ Busta Františka Ulricha v budově Ředitelství státních drah a vila pro vyšší úředníky | Objekty | Královéhradecký architektonický manuál. kam.hradcekralove.cz [online]. [cit. 2024-02-09]. Dostupné online.
Literatura
- Ottův slovník naučný, heslo Ulrich, František. Sv. 26, str. 164
- Ottův slovník naučný nové doby, heslo Ulrich, František. Sv. 12, str. 1317
- E. Poche a kol., Umělecké památky Čech I. Praha 1977.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu František Ulrich na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je František Ulrich
- František Ulrich v Lexikonu české literatury v Digitální knihovně Akademie věd ČR
- JUDr. František Ulrich – pravý muž na pravém místě[nedostupný zdroj] (formát PDF)
Média použitá na této stránce
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/FIAV_100000.svg/23px-FIAV_100000.svg.png)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/18/FIAV_000100.svg/23px-FIAV_000100.svg.png)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/32/FIAV_110000.svg/23px-FIAV_110000.svg.png)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/FIAV_100000.svg/23px-FIAV_100000.svg.png)
House colours of the House of Habsburg
František Ulrich (1859 - 1939), Český advokát, politik, básník a prozaik.