Franz Kuhn von Kuhnenfeld
Franz Kuhn von Kuhnenfeld | |
---|---|
![]() Franz Kuhn von Kuhnenfeld na litografii z r. 1866 | |
Ministr války Rakouska-Uherska | |
Ve funkci: 18. ledna 1868 – 14. června 1874 | |
Předchůdce | Franz von John |
Nástupce | Alexander von Koller |
Zemský velitel ve Štýrsku (od 1883 3. armádní sbor ve Štýrském Hradci) | |
Ve funkci: 14. června 1874 – 16. července 1888 | |
Předchůdce | Franz von John |
Nástupce | Anton von Schönfeld |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Hodnost | polní zbrojmistr (1873), polní podmaršál (1866), generálmajor (1863) |
Narození | 25. června 1817 Prostějov ![]() |
Úmrtí | 25. května 1896 (ve věku 78 let) Strassoldo ![]() |
Titul | svobodný pán (1852) |
Děti | Otto Kuhn von Kuhnenfeld Franz Kuhn von Kuhnenfeld |
Alma mater | Tereziánská vojenská akademie (1829–1837) |
Profese | voják a military writer |
Ocenění | Vojenský řád Marie Terezie (1849, 1866) |
Commons | Franz Kuhn von Kuhnenfeld |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Franz Kuhn svobodný pán von Kuhnenfeld (25. června 1817 Prostějov[1] – 25. května 1896 Strassoldo) byl rakousko-uherský generál a politik. V armádě Rakouského císařství sloužil od roku 1837, vyznamenal se účastí v několika válečných taženích, dvakrát byl vyznamenán prestižním Řádem Marie Terezie (1849, 1866) a v roce 1852 byl povýšen do stavu svobodných pánů. V letech 1868–1874 zastával funkci ministra války Rakouska-Uherska a v armádě inicioval řadu reforem. V roce 1873 byl povýšen do hodnosti polního zbrojmistra a v závěru kariéry byl dlouholetým velitelem 3. armádního sboru ve Štýrském Hradci.[2]
Biografie
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d4/Freiherr_Kuhn_von_Kuhnenfeld_%281852%29_%E2%80%93_Gerd_Hru%C5%A1ka.png/220px-Freiherr_Kuhn_von_Kuhnenfeld_%281852%29_%E2%80%93_Gerd_Hru%C5%A1ka.png)
Narodil se v Prostějově jako mladší syn c. k. hejtmana Franze Kuhna (1772–1842),[3] účastníka napoleonských válek povýšeného v roce 1823 do šlechtického stavu. S vyznamenáním vystudoval Tereziánskou vojenskou akademii ve Vídeňském Novém Městě[4] a v roce 1837 vstoupil do armády jako poručík u 1. pěšího pluku, s nímž sloužil v Itálii.[5] V roce 1843 byl v hodnosti nadporučíka zařazen do sboru důstojníků generálního štábu a jako pobočník velitele praporu poté působil u 48. pěšího pluku v Rijece. V roce 1848 byl povýšen na rytmistra a během revolučních let 1848–1849 se vyznamenal v bojích v Itálii (bitva u Custozzy, bitva u Santa Lucie), zúčastnil se také akcí proti maďarským povstalcům. V roce 1849 byl povýšen na majora a obdržel rytířský kříž Řádu Marie Terezie (dekorován za účast v bitvě u Santa Lucie).[6] Poté působil jako náčelník štábu u 11. armádního sboru v Uhersku a od roku 1856 vyučoval strategii na nově zřízené Válečné škole (K.u.k. Kriegsschule) ve Vídni. Mezitím postupoval v hodnostech (podplukovník 1853) a v další další válce v Itálii (1859) působil jako náčelník štábu generála Gyulaie. Od roku 1860 byl velitelem pěšího pluku č. 17 v Lublani.[7]
V roce 1863 byl povýšen do hodnosti generálmajora a převzal velení pěší brigády v Tridentu.[8] Ve válce v roce 1866 bojoval v Tyrolsku proti Garibaldiho jednotkám. Za zásluhy získal komandérský kříž Řádu Marie Terezie[9][10] a ještě v roce 1866 obdržel hodnost polního podmaršála.[11][12] Poté zastával funkci velitele 8. pěchotní divize v Tyrolsku, respektive zástupce vrchního velitele pro Tyrolsko a Vorarlbersko.
Ministr války
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f9/Franz_Kuhn_von_Kuhnenfeld_%28Ludwig_Ferdinand_Graf%2C_1890%29.jpg/220px-Franz_Kuhn_von_Kuhnenfeld_%28Ludwig_Ferdinand_Graf%2C_1890%29.jpg)
Od 18. ledna 1868 do 14. června 1874 zastával post ministra války Rakouska-Uherska (jedno ze tří společných ministerstev Rakouska-Uherska, zřízených po rakousko-uherském vyrovnání).[13] Zasadil se o výrazné reformy ozbrojených sil.[12] Zavedl všeobecnou brannou povinnost, urovnal vztahy s Uherskem a přispěl k utvoření obou dílčích zeměbraneckých vojenských sil (předlitavský landwehr, uherský honvéd). Ve funkci ministra také zrušil Vojenskou hranici a toto balkánské území začlenil do civilní struktury státní správy.[11] Na základě zkušeností z prusko-rakouské války (1866) měl zájem o nové topografické zaměření celého území monarchie a na základě jeho návrhu probíhalo od roku 1869 tzv. třetí vojenské mapování. Zasloužil se také o zrušení tělesných trestů v armádě včetně bičování, prosadil také omezení pravomocí čestných majitelů pluků, které dosud smrděly značnou protekcí. Uplatnil se i jako spisovatel, publikoval odborné studie v oboru astronomie, zeměpisu a vojenství. V roce 1870 vydal knihu Der Gebirgskrieg.[12] K datu 23. dubna 1873 byl v armádě povýšen do druhé nejvyšší hodnosti polního zbrojmistra.[14]
Po odchodu z ministerské funkce zastával od roku 1874 post zemského velitele pro Štýrsko, Korutany a Kraňsko se sídlem ve Štýrském Hradci.[15] Po transformaci zemských velitelství zůstal po roce 1883 ve Štýrském Hradci jako velitel nově zřízeného 3. armádního sboru.[16] Jako bývalý ministr války a oceňovaný odborník měl i ve funkci oblastního velitele stále značný vliv. Sebevědomí spolu s kritikou zahraniční politiky nakonec způsobily jeho pád. V roce 1888 pobýval ve Štýrském Hradci korunní princ Rudolf, generál Kuhn během rozhovorů s následníkem trůnu prezentoval svůj značně negativní postoj ke spojenectví Rakouska-Uherska a Německa. Korunní princ Rudolf sice s jeho názory souhlasil, ale poté, co se obsah jejich debat dostal k císařskému dvoru, Kuhn byl za několik týdnů zbaven funkce a odeslán do penze (k datu 16. července 1888).[17] Vzhledem k jeho regionální popularitě ve Štýrsku mu byl zakázán i další pobyt ve Štýrském Hradci a musel se přestěhovat do Vídně.[18] Zbytek života strávil v soukromí, v zimě pobýval ve Vídni a v létě v severní Itálii na zámku Strassoldo u své nejstarší dcery Rosiny, provdané hraběnky Strassoldové, kde také zemřel.
Tituly a ocenění
Díky otcově nobilitaci v roce 1823 užíval od dětství šlechtický titul Edler von Kuhnenfeld. Jako nositel prestižního Řádu Marie Terezie měl nárok na povýšení do stavu svobodných pánů, tento titul mu byl udělen v roce 1852.[19] Ve funkci ministra války obdržel v roce 1869 titul c. k. tajného rady s nárokem na oslovení Excelence.[20] Během vojenské služby získal řadu vyznamenání nejen v Rakousku-Uhersku, ale i od zahraničních panovníků.[21] Mimo jiné byl také čestným občanem v Innsbrucku a několika dalších městech. Od roku 1866 byl čestným majitelem pěšího pluku č. 17 dislokovaného v Klagenfurtu.[22] Kromě řady dalších čestných funkcí byl mimo jiné čestným hejtmanem ostrostřelců v Trutnově (1868). V letech 1868–1896 zastával funkci kancléře Řádu Marie Terezie.
Rakousko-Uhersko
velkokříž Královského uherského řádu svatého Štěpána (1874)
velkokříž Leopoldova řádu (1868)
komandérský kříž Řádu Marie Terezie (1866)
Vojenský záslužný kříž (1850)
rytíř Vojenského řádu Marie Terezie (1849)
Řád železné koruny III. třídy s válečnou dekorací (1848)
Zahraničí
velkokříž Řádu sv. Mořice a sv. Lazara (Itálie)
rytíř Řádu Takova I. třídy (Srbsko)
rytíř Řádu svatého Řehoře Velikého (Papežský stát)
velkokříž Řádu meče (Švédsko)
rytířský kříž Řádu svatého Alexandra Něvského (Rusko)
Řád lva a slunce I. třídy (Persie)
Rodina
V roce 1852 se oženil s Rosinou von Thoren (1833–1894), dcerou c. k. plukovníka Kasimira von Thoren.[23] Z manželství se narodilo sedm dětí. Ze synů vynikl Otto (1859–1939), který se prosadil jako rakousko-uherský diplomat a v letech 1909–1916 byl vyslancem v Portugalsku. Další syn Franz Moritz (1862–1934) sloužil v armádě a dosáhl hodnosti polního podmaršála. Z potomstva byla nejstarší dcera Rosina (1856–1917), která se provdala do starého šlechtického rodu Strassoldů, její manžel, c. k. komoří Julius Cäsar hrabě ze Strassolda (1851–1890), byl mimo jiné prasynovcem maršála Radeckého.[24]
Franzův mladší bratr Alexander (1826–1891) dosáhl v armádě hodnosti generálmajora a v roce 1868 mu byl udělen taktéž titul svobodného pána.[25]
Odkazy
Reference
- ↑ Matriční záznam o narození a křtu
- ↑ Ottův slovník naučný, díl XV.; Praha, 1900 (reprint 1999); s. 329 ISBN 80-7185-226-0
- ↑ Rodina Franze Kuhna na webu geni.com dostupné online
- ↑ SVOBODA, Johann: Die Theresianische Militär-Akademie zu Wiener-Neustad : und ihre Zöglinge von der Gründung der Anstalt bis auf unsere Tage; Vídeň, 1894; s. 7 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthums 1838; Vídeň, 1838; s. 116 dostupné online
- ↑ Přehled nositelů Řádu Marie Terezie in: Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer 1913; Vídeň, 1912; s. 52 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthums 1861–1862; Vídeň, 1862; s. 98, 166 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthums 1864; Vídeň, 1864; s. 88 dostupné online
- ↑ Přehled nositelů Vojenského řádu Marie Terezie na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ MĚŘIČKA, Václav: Řád Marie Terezie; Klub pro českou heraldiku a genealogii; Praha, 1990; s. 78, 118
- ↑ a b Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950. Bd. 4. Wien: [s.n.], 2003-2011. Dostupné online. ISBN 978-3-7001-3213-4. Kapitola Kuhn von Kuhnenfeld, Franz Frh. (1817-1896), Feldzeugmeister, s. 336. (německy)
- ↑ a b c Meyers Großes Konversations-Lexikon [online]. zeno.org [cit. 2013-05-27]. Dostupné online. (německy)
- ↑ kol. aut.: Československé dějiny v datech. Praha: Svoboda, 1987. ISBN 80-7239-178-X. S. 583–584.
- ↑ Přehled generálů rakouské a rakousko-uherské armády 1859–1889 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus 1877; Vídeň, 1876; s. 87 dostupné online
- ↑ Přehled velitelů armádních sborů rakousko-uherské armády 1883–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Služební postup Franze Kuhna z Kuhnenfeldu in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 97 dostupné online
- ↑ HAMANNOVÁ, Brigitte: Rudolf. Korunní princ a rebel; Praha, 1993; s. 280–282 ISBN 80-207-0433-7
- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der freiherrlichen Häuser: 1875; Gotha, 1875; s. 393–394 dostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1874; Vídeň, 1874; s. 167 dostupné online
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Franze Kuhna z Kuhnenfeldu in: Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1888; Vídeň, 1888; s. 81
- ↑ Přehled majitelů pěšího pluku č. 17 in: Schematismus für das k.u.k. Heer für 1914; Vídeň, 1914; s. 412 dostupné online
- ↑ Rodina Franze Kuhna z Kuhnenfeldu na webu geni.com dostupné online
- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der gräflichen Häuser 1922; Gotha, 1922; s. 962 dostupné online
- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der freiherrlichen Häuser: 1875; Gotha, 1875; s. 394 dostupné online
Literatura
- VAVŘÍNEK, Karel: Almanach českých šlechtických a rytířských rodů 2021; Praha, 2014; s. 286–290 (heslo Kuhn z Kuhnenfeldu) ISBN 978-80-905324-3-4
Externí odkazy
- Franz Kuhn von Kuhnenfeld in: Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich
Obrázky, zvuky či videa k tématu Franz Kuhn von Kuhnenfeld na Wikimedia Commons
Média použitá na této stránce
Autor: Dragovit (of the collage), Licence: CC BY-SA 4.0
Both national flags of Austro-Hungary, the collage of flags of the Cisleithania (Habsburg Monarchy) and the Transleithania (Kingdom of Hungary)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/FIAV_100000.svg/23px-FIAV_100000.svg.png)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/18/FIAV_000100.svg/23px-FIAV_000100.svg.png)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/32/FIAV_110000.svg/23px-FIAV_110000.svg.png)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/FIAV_100000.svg/23px-FIAV_100000.svg.png)
House colours of the House of Habsburg
Civil/merchant marine ensign of Austria-Hungary from 1869 to 1918
Franz Kuhn von Kuhnenfeld, (1817-1896), Lithography by Eduard Kaiser, 1866
Stuha řádu železné koruny
Autor: Wiki Romi, Licence: CC0
Royal Order of the Sword - Knight 2nd Class
Autor: FranzJosephI, Licence: CC BY-SA 3.0
Ribbon bar of the Knights Grand Cross of the Order of Saint Stephen of Hungary
Autor: Skukifish, Licence: CC BY-SA 3.0
Nastrino di 1^ classe dell'Ordine di San Gregorio Magno (Santa Sede)
Autor: MrInfo2012, Licence: CC BY-SA 4.0
Order of the Lion and the Sun Ribbon Bar
Autor: Louis14, Licence: CC BY-SA 3.0
Nastro da cavaliere dell'Ordine Militare di Maria Teresa (Austria imperiale)
Ribbon bar of the medal of Chevalier of the Order of Saints Maurice and Lazarus (Italy)
Autor: Wiki Romi, Licence: CC0
Order of St. Alexander Nevsk
Autor: Louis14, Licence: CC BY-SA 3.0
Nastro da commendatore dell'Ordine Militare di Maria Teresa (Austria imperiale)
Autor: FranzJosephI, Licence: CC BY-SA 3.0
Nastrino da Cavaliere di Gran Croce dell'Ordine Imperiale di Leopoldo
Autor: HruskaHeraldik (Gerd Hruška), Licence: CC BY-SA 4.0
Wappen des österreichischen Majors Franz Kuhn von Kuhnenfeld (1817–1896), späteren k.u.k. Reichskriegsministers, verliehen anlässlich seiner Erhebung in den österreichischen Freiherrenstand 1852. Zeichnung von Gerd Hruška (http://ghruska.weebly.com/). Für weitere Informationen zu dieser Standeserhebung siehe AustroAristo.com (http://www.austroaristo.com/)
Ribbon bar: War Ribbon (Kriegsbande) for Austro-Hungarian decorations (inter alia: Militär-Verdienstkreuz; Militär-Verdienstmedaille (Signum Laudis); Franz-Joseph-Orden; Tapferkeitsmedaille).
Autor: McOleo, Licence: CC BY 3.0
Ribbon bar of the Order of the Cross of Takovo (Serbia)
Franz Kuhn Freiherr von Kuhnenfeld (1817-1896), Austrian general and Minister of War.