Fuldamobil
Fuldamobil | |
---|---|
Logo | |
Fuldamobil N-2 (1952–1954) | |
Základní údaje | |
Datum založení | 9. března 1950 |
Datum zániku | 1969 |
Charakteristika firmy | |
Oblast činnosti | automobilový průmysl |
Produkty | automobil |
Majitel | Elektromaschinenbau Fulda |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Fuldamobil byla německá automobilová značka, která vznikla po druhé světové válce. Název dostala podle města Fulda, kde její minivozy vyráběla v letech 1950–1969 společnost Elektromaschinenbau Fulda. Vozy dodávala i jako stavebnice.
Historie
Po druhé světové válce byla ve světě poptávka po nedrahých úsporných vozech. Norbert Stevenson, který chvilku studoval strojní inženýrství v Berlíně a pracoval jako novinář na volné noze, se za poválečné hospodářské krize rozhodl navrhnout malý 3kolový dvoumístný vůz. Jeho projekt nakonec v létě 1949 přesvědčil Dipl.-Ing. Karla Schmitta, prodejce Bosch ve Fuldě a provozovatele malé společnosti Elektromaschinenbau Fulda.
Karoserie
Zpočátku měl Fuldamobil dřevěnou kostru karoserie na podvozkovém ocelovém rámu vozu potaženu překližkou, kterou kryla umělá kůže, později ocelový plech. V roce 1952 hliníkový plech a vůz získal přezdívku "Stříbrná blecha", od teď už s místem pro 2+2 osoby. V roce 1953 byl více zaoblen a posměšně nazýván "kufr na violoncello". Od roku 1957 byla použita umělá hmota.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/79/Fuldamobil_S-1%2C_140907-Fulda-Mobil-03.jpg/220px-Fuldamobil_S-1%2C_140907-Fulda-Mobil-03.jpg)
Pohon
Vozy měly původně tři, později čtyři kola s malým rozchodem vzadu zjednodušující celý mechanismus. Postupem času se používaly různé motocyklové jednoválcové dvoutaktní motory objemu 175–360 cm3 a výkonu 6,5–10,2 koní, které poháněly zadní kolo(-a).
Výroba
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a0/Fuldamobil_%22egg%22_-_1955.jpg/250px-Fuldamobil_%22egg%22_-_1955.jpg)
Zpočátku byly prodávaly vývojové prototypy. Od roku 1951 do roku 1969 se v mnoha generacích vyrobilo asi celkem 2900 vozů Fuldamobil, které byly v Německu široce používané.[1] Licenčně byly montovány další německou značkou Nordwestdeutscher Fahrzeugbau (NWF).
Později se vůz montoval v mnoha zemích světa: jako Nobel v Turecku, Anglii a Chile, Fuldamobil v Jižní Africe, Bambi v Argentině, Bambino v Nizozemsku, Attika v Řecku, Hans Vahaar v Indii a Fram King Fulda ve Švédsku. V Turecku byl prvním sériově vytvářeným vozem, vznikal zde v letech 1958-1961. V Řecku byl montován nejdéle, do roku 1979, už ale už jako Alta.
Modely
model | výroba | obecně | počet | cena v DM |
---|---|---|---|---|
prototyp | 1950 | šikmá přední část karoserie splývající s čelním sklem bez zalomení, motor Zündapp s 198 cm³, karoserie z ocelového plechu, tříkolová | 1 | 1850 (plán) |
N | 1951 | šikmá přední část karoserie splývající s čelním sklem bez zalomení, motor od firmy Baker & Pölling s 248 cm³, karoserie z ocelového plechu, tříkolová | 74 | 2250 |
N-1 | 1951–1952 | jednoduchá přední část, motor od firmy Baker & Pölling o 248 cm³, původně ocelová karoserie, nakonec hliníková karoserie, přezdívaná Stříbrná blecha, tříkolová | cca 320 | 2490 |
N-2 | 1952–1955 | jednoduchá přední část, motor od firmy Fichtel & Sachs s 359 cm³, hliníková karoserie z plechu, přezdívaná Stříbrná blecha, tříkolová | 380 | 2760, |
S-1 | 1954 | jednoduchá přední část, motor MOP 197 cm³, kulatá karoserie s víkem zavazadlového prostoru, tříkolová | 3 + cca 700 NWF 1954–1955 | 2780 |
S-2 | 1954–1955 | jednoduchá přední část, motor Fichtel & Sachs s 359 cm³, kulatá karoserie s víkem zavazadlového prostoru, tříkolová | cca 430 | 2990, od 6/1955 3350 |
S-3 | 1956 | jednoduchá přední část, motor Fichtel & Sachs s 191 cm³, kulatá karoserie s víkem zavazadlového prostoru, tříkolová | 2 | |
S-4 | 1955–1956 | jednoduchá přední část, motor firmy Fichtel & Sachs o velikosti 191 cm³, kulatá karoserie s víkem zavazadlového prostoru, čtyřkolová, na přání tříkolová, shodná s S-5 kromě karoserie | cca 168 | 2780 |
S-5 | 1955–1956 | jednoduchá přední část, motor od firmy Fichtel & Sachs o 191 cm³, kulatá karoserie, roadster, čtyřkolová, na přání tříkolová, shodná s S-4 kromě karoserie | ||
S-6 | 1956–1957 | jednoduchá přední část, motor Fichtel & Sachs 191 cm³, kulatá karoserie s panoramatickým zadním oknem, čtyřkolová, na přání tříkolová | cca 123 | 2890 |
S-7 | 1957–1965 | jednoduchá přední část, motor Fichtel & Sachs o 191 cm³, kulatá plastová karoserie s panoramatickým zadním oknem, čtyřkolová, na přání tříkolová | cca 440 | 3100 |
1965–1969 | jednoduchá přední část, motor Heinkel o objemu 198 cm³, kulatá plastová karoserie s panoramatickým zadním oknem, čtyřkolová, na přání tříkolová, falešná mřížka chladiče | cca 260 | 3450 |
Technické parametry
- typy: S-6, S-7, N-2, S-2
- rok výroby – 1950-1959
- vyrobených kusů – 2 201
- rychlost – 80 km/h
- místo výroby – Německo, Fulda
- návrhář – Norbert Stevenson
- výhody – snadné parkování, vhodné na nákupy
- nevýhody – nepohodlné, náročná údržba, dřevěný rám
Odkazy
Reference
- ↑ Nejošklivější auto, které jsme dnes našli na internetu II. - Garáž.cz. www.garaz.cz [online]. [cit. 2023-09-30]. Dostupné online.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Fuldamobil na Wikimedia Commons
- kolorovaný obrázek prvního prototypu https://www.flickr.com/photos/mrscharroo/5990461996/
Média použitá na této stránce
Autor: Alf van Beem, Licence: CC0
Photographed at the Auto & Uhrenwelt Schramberg museum.
Photographed in the museum Auto & Uhrenwelt Schramberg, Germany.
Autor: Buch-t, Licence: CC BY-SA 3.0 de
Fuldamobil N-2 1952-1955
Autor: Loudumo, Licence: CC0
Fuldamobil "egg" - 1955 vu au musée Automovil de Malaga