Hermína Týrlová
Hermína Týrlová | |
---|---|
![]() | |
Narození | 11. prosince 1900 Březové Hory, Příbram |
Úmrtí | 3. května 1993 (ve věku 92 let) Zlín |
Místo pohřbení | Zlín Lesní hřbitov ve Zlíně |
Pseudonym | Hermína Tearlová |
Povolání | herečka, scenáristka, filmová producentka, filmová režisérka, animátorka, výtvarnice a režisérka |
Ocenění | zasloužilý umělec (1961) národní umělec (1971) Řád práce (1975) Řád Vítězného února (1980) |
Manžel(ka) | Karel Dodal (1928–1932) |
Podpis | ![]() |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Hermína Týrlová (11. prosince 1900 Březové Hory[1] – 3. května 1993 Zlín) byla česká scenáristka, režisérka a animátorka. Jedná se o spoluzakladatelku českého animovaného filmu, jež se věnovala převážně loutkové animaci a jejíž umělecká kariéra je spojena s Filmovým studiem ve Zlíně. Svoji početnou a mezinárodně oceňovanou tvorbu zasvětila především nejmladším dětským divákům.
Život
Pocházela z hornické rodiny, která žila v chudých poměrech. Otec se věnoval také řezbářství, což Týrlovou již v raném věku ovlivnilo ve vztahu k loutkám, jimž později zasvětila svou tvorbu. Byla nejmladší z pěti dětí, ze kterých se poměrně brzy stali sirotci. Jedenáctiletá Hermína se po smrti otce i matky ocitla v sirotčinci.
V patnácti letech už však žila v Praze a vystupovala v divadle Uranie jako tanečnice a herečka. Zde poznala Karla Dodala, který ji seznámil s animovaným filmem. Dodal byl průkopníkem tohoto typu tvorby v Československu – od poloviny dvacátých let natáčel především kreslené reklamy, ale i některé vlastní autorské snímky. Pod Dodalovým vedením se tedy Týrlová učila kreslit a fázovat. Zároveň se stali párem i v soukromí.[2]
Jejich manželství sice nevydrželo, ale spolupracovali spolu i poté, co se Dodal znovu oženil s druhou manželkou Irenou Dodalovou, se kterou založili v roce 1934 ateliér Ire-Film zaměřený speciálně na animaci. Studio přerušilo svou činnost v důsledku zhoršující se politické situace před druhou světovou válkou.[3] Týrlová přesídlila z Prahy do Zlína, kde dostala jako zkušená animátorka příležitost pracovat ve Filmových ateliérech Baťa (FAB). V roce 1942 zde s velkým úspěchem realizovala svůj první loutkový film Ferda Mravenec.
Její další film Vánoční sen, však těsně před dokončením shořel při požáru zlínských ateliérů. Vzhledem k onemocnění Týrlová poté přetočil film Karel Zeman, jenž se na původní verzi podílel jako asistent. Tato událost stála u počátku rezervovaného vztahu mezi Týrlovou a Zemanem po zbytek jejich kariér.[4]
Stejně jako Zeman, zůstala i Týrlová věrná Zlínu po celý svůj život. Bydlela v domku poblíž filmových ateliérů, kde měla svoji vlastní výrobní skupinu loutkového filmu. Nikdy se už znovu neprovdala a přestože se ve své tvorbě programově zaměřovala na dětské publikum, sama zůstala bezdětná.
Umělecká kariéra
Hermína Týrlová náleží spolu s Karlem Zemanem a Jiřím Trnkou k nejvýznamnějším osobnostem poválečné československé filmové animované tvorby, pro jejíž rozvoj vytvořilo prostor zestátnění kinematografie po roce 1945.Všichni zároveň začínali s animací ještě v období první republiky či protektorátu. Z prvního kresleného filmu Karla Dodala a Týrlové Zamilovaný vodník, který vznikal v závěru dvacátých let, se dochovalo pouze torzo, jako kreslička a animátorka získávala pak zkušenosti v Elekta Journalu a jako hlavní animátorka se podílela na rozsáhlé produkci Ire-Filmu.Zde také po prvé animovala loutky v úvodní scéně filmu „Všudybylovo dobrodružství“ a v reklamě „Tajemství lucerny“ a reálné objekty, jako byly např.šicí potřeby ve snímku „Píseň podzimu“.[5]
Většina snímků Hermíny Týrlové je určena nejmenším dětem, přičemž některé z nich vznikaly zároveň jako reklamy (například Ukolébavka či Noční romance). Její snímky zaznamenaly velký úspěch také v zahraničí, a to i v západních státech. Promítaly se na festivalech v Benátkách, Cannes, Locarnu, San Sebastianu a dalších prestižních přehlídkách, odkud si pravidelně přivážely ceny. Týrlová si tak brzy vybudovala pověst mezinárodně respektované autorky filmů pro děti, pro které se cítila předurčena:
„Kdysi o mně řekl Karel Höger, když mě viděl v projekci, jak jsem se něčemu úplně dětsky smála, že jsem sama dítě. A to na letech nic nemění. Člověk někdy zůstává dlouho dítětem. A snad to ani není tak zlý. Já jsem si to ověřila, že mi děti rozumí v tom, když jsem už jako dívka psala básničky.“[6]
Ke stěžejním dílům Týrlové patří kromě Ferdy Mravence snímky Vzpoura hraček, Uzel na kapesníku nebo Hvězda betlémská. Její tvorba se vyznačuje poeticky laděnými příběhy s morálním přesahem a ponaučením. Typická je pro ni kombinace loutkové animace a živé herecké akce a také experimentování s animací rozmanitých materiálů (textil, vlna či třeba vizovické pečivo) a často všedních předmětů (míč, kapesník, psaníčko, kuličky apod.).
Hermína Týrlová za svou kariéru natočila bezmála šedesát převážně krátkometrážních filmů. Animované tvorbě se věnovala až do pozdního věku – svůj poslední snímek Pohádka na šňůře natočila v roce 1986, kdy jí bylo 85 let.
Filmografie
- Zamilovaný vodník (1928)
- Hra bublinek 1936
- Tajemství lucerny 1938
- Ferda Mravenec (1942)
- Vzpoura hraček (1946)
- Co jim schází (reklamní film) (1947)
- Ukolébavka (1947)
- Karambol (1948)
- Noční romance (1949)
- Nepovedený panáček (1950)
- Devět kuřátek (1952)
- Pohádka o drakovi (1953)
- Věneček národních písní (1955)
- Zlatovláska (spolu s J. Dudeškem, 1955)
- Míček flíček (spolu s J. Dudeškem, 1956)
- Přehlídka loutek (reklamní film, 1956)
- Kalamajka (spolu s J. Dudeškem, 1957)
- Pasáček vepřů (1958)
- Uzel na kapesníku (spolu s J. Pinkavou, 1958)
- Vláček kolejáček (1959)
- Ztracená panenka (spolu s J. Pinkavou, 1959)
- Den odplaty (spolu s J. Pinkavou, 1960)
- Zvědavé psaníčko (spolu s J. Pinkavou, 1961)
- Kačenka (reklamní film, 1962)
- Dvě klubíčka (1962)
- Kulička (1963)
- Vlněná pohádka (1964)
- Modrá zástěrka (1965)
- Sněhulák (1966)
- Chlapeček nebo holčička (1966)
- Psí nebe (1967)
- Vánoční stromeček (1968)
- Zvučka (1968)
- Ferko Mechúrik (večerníček pro bratislavskou televizi, 1968)
- Korálková pohádka (1968)
- Hvězda betlémská (1969)
- Malovánky (1970)
- Toulavé telátko (1971)
- Píšťalka (1971)
- Jak pejsek vyčmuchal darebáka (1972)
- Kluk dostává filipa (1972)
- Pejskův sen (1972)
- Ukradené dítě (1972)
- Obávaná kačena (1972)
- Růžové brýle (1973)
- Klukovy klukoviny (1973)
- Vánoce u zvířátek (1973)
- Já a můj dvojnožec (1974)
- Já a Bělovous Zrzunda (1974)
- Oslík ušatec (1974)
- Já a Bleděmodrá (1975)
- Já a Fousek (1975)
- Já a Kiki (1976)
- Příhody Ferdy mravence (1977)
- Ferda v cizích službách (1977)
- Ferda v mraveništi (1977)
- Příhody Brouka Pytlíka (1978)
- Jak se měl Ferda na světě (1978)
- Uspávanka (1979)
- Jak si Jakub naposledy vystřelil (1979)
- Žertíkem s čertíkem (1980)
- Hračky pračky (1980)
- Konec kouzelníka Uhahuly (1981)
- Rozpustilí bráškové (1982)
- Prak darebák (1982)
- Opičí láska (1985)
- Pohádka na šňůře (1986)
Filmy o Hermíně Týrlové
- Hermína Týrlová (dokument, režie Jan Iván, 1961)
- Den se sedmi křížky (dokument, režie Zdeněk Hrubec, 1970)
- Já tomu říkám nedrcat se o nebesa (dokument, režie Hana Pinkavová, 1977)
- Přijď ať zase omládnu (dokument, režie Hana Pinkavová, 1985)
- Hermína Týrlová (životopisný dokument, režie Pavel Jirásek, 2017)
Odkazy
Reference
- ↑ SOA Praha, Matrika narozených Březové Hory 03, s. 87. Dostupné online.
- ↑ Ženy tří republik: Hermína Týrlová, průkopnice českého animovaného filmu. Plus [online]. 2018-08-23 [cit. 2020-07-02]. Dostupné online.
- ↑ Ukázala Čechům, že animovaný film není jen groteska. Osudové ženy: Irena Dodalová. Dvojka [online]. 2019-10-05 [cit. 2020-07-02]. Dostupné online.
- ↑ Jako dítě ze sirotčince děti neměla. Věnovala jim ale své filmy. Osudové ženy: Hermína Týrlová. Dvojka [online]. 2020-01-04 [cit. 2020-07-02]. Dostupné online.
- ↑ Hermína Týrlová – Revue. Filmový přehled [online]. [cit. 2020-07-02]. Dostupné online.
- ↑ Hermína Týrlová: „Člověk někdy zůstává dlouho dítětem.“ Animovaných filmů natočila šedesát. Poznej Příbram [online]. [cit. 2020-07-02]. Dostupné online.
Literatura
- TENČÍK, František. Hermína Týrlová. Brno: Krajské nakladatelství, 1964. 120 s.
- BENEŠOVÁ, Marie. Hermína Týrlová. Praha: Čs.filmový ústav, 1982. 112 s. Kapitola Hermína Týrlová, s. 142–169.
- FRYŠ, Josef. Dvanáct osudů čtyř staletí. Příbram: vlastní náklad, 2008. 288 s. ISBN 978-80-254-3128-3. Kapitola Hermína Týrlová, s. 142–169. V knize jsou mezi dalšími jedenácti osobnostmi poprvé uvedeny i životní osudy Hermíny Týrlové. Černobílé a barevné fotografie..
- STRUSKOVÁ, Eva. Dodalovi. Průkopníci českého animovaného filmu.. Praha: Národní filmový archiv, Nakladatelství AMU, 2013. 360 s. ISBN 978-80-7004-152-9 (NFA), ISBN 978-80-7331-264-0 (NAMU). Příloha: DVD obsahuje kopie filmů a písemné a obrazové prameny..
- Osobnosti Příbrami 20. století. Město Příbram, 2020.
- JANÍKOVÁ, Jana, GREGOR, Lukáš. Ateliér Hermíny Týrlové. Zlín: Univerzita Tomáše Bati ve Zlíně, 2016.
- BENDA, Jan. Týrlová, Zeman a ti druzí. Historie zlínského (gottwaldovského) studia animovaného filmu. Praha: Powerprint, 2019.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Hermína Týrlová na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Hermína Týrlová
- Hermína Týrlová v Česko-Slovenské filmové databázi
- Hermína Týrlová v Internet Movie Database (anglicky)
- Czech Animation
- Hermína Týrlová, pionera del cine animado checo. [14-05-2003] Por Andrea Fajkusová
- Algunos fotogramas de los cortometrajes de Hermína Týrlová
Média použitá na této stránce
Autor: Morzakor, Hermina Tyrlova, Licence: CC BY-SA 4.0
Podpis režiséry a animátorky Hermíny Týrlové
Autor: Palickap, Licence: CC BY-SA 4.0
Filmový uzel Zlín, zábavní park, Filmová 689, Zlín-Kudlov.