Hugo Nys
Hugo Nys | |
---|---|
![]() Hugo Nys na Monte-Carlo Masters 2022 | |
Přezdívka | Hugito[1] |
Stát | ![]() ![]() |
Datum narození | 16. února 1991 (33 let)[2] |
Místo narození | Évian-les-Bains, Francie[2] |
Bydliště | Monte Carlo, Monako[2] |
Výška | 185 cm[2] |
Hmotnost | 78 kg[2] |
Profesionál od | 2010 |
Držení rakety | pravou rukou, bekhend jednoruč |
Výdělek | 1 687 984 USD |
Dvouhra | |
Poměr zápasů | 0–1 |
Tituly | 0 ATP, 6 ITF |
Nejvyšší umístění | 327. místo (29. července 2019) |
Čtyřhra | |
Poměr zápasů | 120–121 |
Tituly | 7 ATP, 11 challengerů, 27 ITF |
Nejvyšší umístění | 12. místo (12. června 2023) |
Čtyřhra na Grand Slamu | |
Australian Open | finále (2023) |
French Open | čtvrtfinále (2021) |
Wimbledon | 3. kolo (2017, 2023) |
US Open | čtvrtfinále (2022, 2023) |
Smíšená čtyřhra na Grand Slamu | |
Australian Open | 2. kolo (2024) |
French Open | 1. kolo (2022, 2023) |
Wimbledon | 1. kolo (2018, 2023) |
US Open | čtvrtfinále (2023) |
Údaje v infoboxu aktualizovány dne Některá data mohou pocházet z datové položky. | 28. dubna 2024
Hugo Nys (* 16. února 1991 Évian-les-Bains) je monacký profesionální tenista, deblový specialista, který do sezóny 2019 reprezentoval rodnou Francii. Ve své dosavadní kariéře na okruhu ATP Tour vyhrál sedm deblových turnajů. Na challengerech ATP a okruhu ITF získal šest titulů ve dvouhře a třicet osm ve čtyřhře.[3]
Na žebříčku ATP byl ve dvouhře nejvýše klasifikován v červenci 2019 na 327. místě a ve čtyřhře pak v červnu 2023 na 12. místě. Trénují ho bývalý monacký tenista Guillaume Couillard a Kevin Blandy.[1][2]
Jako první Monačan postoupil do semifinále a finále grandslamu, když s Polákem Janem Zielińskim prohráli boj o titul ve čtyřhře Australian Open 2023 s Australany Jasonem Kublerem a Rinkym Hijikatou.[4][5] Deblovou trofejí na římském Internazionali BNL d'Italia 2023 se stal prvním monackým vítězem Mastersu.[6]
V monackém daviscupovém týmu debutoval v roce 2019 athénským základním blokem 3. evropské skupiny euroafrické zóny proti Lucembursku, v němž vyhrál v páru s Benjaminem Balleretem čtyřhru. Monačané zvítězili 3:0 na zápasy. Do září 2024 v soutěži nastoupil k dvanácti mezistátním utkáním s bilancí 0–2 ve dvouhře a 10–1 ve čtyřhře.[7]
Soukromý život
Narodil se roku 1961 ve francouzském lázeňském městě Évian-les-Bains, ležícím v Horním Savojsku do rodiny Quiblier Pascalové. K tenisu jej ve třech letech přivedl otec, tenisový trenér Jean-Christophe Nys. Děd Francis Nys (1930–2017) hrál v sezónách 1950–1961 Roland Garros. Nejdále se probojoval do třetího kola v letech 1953 a 1955.[1] Praděd Robert Nys působil jako viceprezident francouzského tenisového svazu Fédération Française de tennis.[8]
Z místního evianského klubu přestoupil v žákovské kategorii do Grenoblu.[9] Na začátku profesionální kariéry strávil tři sezóny v tenisové akademii ISP v Sophia Antipolis na francouzské Riviéře. Od roku 2010 se začal připravovat v Monte Carlo Country Clubu.[10]
Tenisová kariéra
Debut v hlavní soutěži nejvyšší grandslamové kategorie zaznamenal v mužském deblu French Open 2014, kam mu organizátoři s Fabricem Martinem udělili divokou kartu. V prvním kole však Francouzi nenašli recept na německo-nizozemskou dvojici Andre Begemann a Robin Haase.[11] Mimo grandslam na okruhu ATP Tour debutoval monackou čtyřhrou Monte-Carlo Rolex Masters 2017, do níž obdržel s Romainem Arneodem divokou kartu. Ve druhém kole nezvládli koncovky setů s osmými nasazenými Jeanem-Julienem Rojerem a Horiou Tecăuem.[11]
Do premiérového finále na okruhu ATP Tour postoupil ve čtyřhře Open Sud de France 2018 v Montpellier. Po boku Japonce Bena McLachlana z něho odešli poraženi od anglických bratrů Kena a Neala Skupských.[12] Deblovou trofej pak získal na mexickém Los Cabos Open 2019, kde s Arneodem zdolali v boji o titul britsko-americké turnajové jedničky Dominica Inglota a Austina Krajicka. V zápase odvrátili dva mečboly a sami využili až sedmou mečbolovou příležitost.[13] V únoru 2021 triumfoval s Němcem Timem Pützem na challengeru v italské Bielle. První turnaj na túře ATP spolu odehráli o dva měsíce později na dubnovém Andalucia Open 2021. V květnu již vyhráli dva turnaje ve dvou týdnech, když nejdříve ovládli portugalský Estoril Open 2021[14] a poté Lyon Open 2021.[15]
Finále na Grand Slamu
Mužská čtyřhra: 1 (0–1)
Stav | rok | turnaj | povrch | spoluhráč | soupeři ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|
Finalista | 2023 | Australian Open | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 4–6, 6–7(4–7) |
Finále na okruhu ATP Tour
Čtyřhra: 14 (7–7)
|
Stav | č. | datum | turnaj | povrch | spoluhráč | soupeři ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|---|
Finalista | 1. | únor 2018 | Montpellier, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 6–7(2–7), 4–6 |
Vítěz | 1. | srpen 2019 | Los Cabos, Mexiko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 7–5, 5–7, [16–14] |
Vítěz | 2. | květen 2021 | Estoril, Portugalsko | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 7–5, 3–6, [10–3] |
Vítěz | 3. | květen 2021 | Lyon, Francie | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 5–7, [10–8] |
Finalista | 2. | září 2021 | Mety, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 5–7, 3–6 |
Finalista | 3. | říjen 2021 | Petrohrad, Rusko | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 3–6, 4–6 |
Finalista | 4. | srpen 2022 | Winston-Salem, Spojené státy | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 4–6, 2–6 |
Vítěz | 4. | září 2022 | Mety, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 7–6(7–5), 6–4 |
Finalista | 5. | leden 2023 | Australian Open, Melbourne, Austrálie | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 4–6, 6–7(4–7) |
Vítěz | 5. | květen 2023 | Řím, Itálie | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 7–5, 6–1 |
Finalista | 6. | říjen 2023 | Basilej, Švýcarsko | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 7–6(10–8), 6–7(3–7), [1–10] |
Vítěz | 6. | listopad 2023 | Mety, Francie (2) | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 6–4 |
Vítěz | 7. | březen 2024 | Acapulco, Mexiko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 6–2 |
Finalista | 7. | duben 2024 | Barcelona, Španělsko | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 4–6, [9–11] |
Tituly na challengerech ATP a okruhu ITF
Legenda |
---|
Challengery (0 D; 10 Č) |
ITF (6 D; 27 Č) |
Dvouhra (6 titulů)
Č. | datum | turnaj | povrch | poražený finalista | výsledek |
---|---|---|---|---|---|
1. | září 2012 | Uppsala, Švédsko | tvrdý (h) | ![]() | 6–0, 5–7, 6–3 |
2. | 2014 | Antalya, Turecko | tvrdý | ![]() | 6–0, 6–2 |
3. | 2014 | Istanbul, Turecko | tvrdý | ![]() | 6–4, 6–3 |
4. | 2014 | Istanbul, Turecko | tvrdý | ![]() | 7–6(7–5), 3–6, 7–6(7–4) |
5. | červen 2015 | Šarm aš-Šajch, Egypt | tvrdý | ![]() | 6–3, 6–1 |
6. | leden 2016 | Veigy-Foncenex, Francie | koberec (h) | ![]() | 6–4, 6–3 |
Čtyřhra (38 titulů)
Č. | datum | turnaj | povrch | spoluhráč | poražení finalisté | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|
1. | srpen 2012 | Eupen, Belgie | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 6–3 |
2. | říjen 2012 | La Roche-sur-Yon, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 7–6(8–6), 7–6(7–3) |
3. | březen 2013 | Saint-Raphaël, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 6–7(6–8), 6–4, [10–5] |
4. | květen 2013 | Antalya, Turecko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 6–2, 6–0 |
5. | červen 2013 | Toulon, Francie | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 7–5, 6–4 |
6. | září 2013 | Bagnères-de-Bigorre, Francie | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 4–6, [10–2] |
7. | září 2013 | Göteborg, Švédsko | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 7–6(7–5) |
8. | říjen 2013 | Saint-Dizier, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 7–6(7–4), 6–4 |
1. | říjen 2013 | Mouilleron-le-Captif, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 3–6, 6–3, [10–8] |
9. | červenec 2014 | Istanbul, Turecko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 7–6(7–3), 3–6, [10–3] |
10. | červenec 2014 | Middelkerke, Belgie | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 6–1 |
11. | říjen 2014 | Nevers, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 6–4 |
12. | březen 2015 | Marsá al-Qantáwí, Tunisko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 7–5, 2–6, [10–4] |
13. | 2015 | Antalya, Turecko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 7–6(8–6), 6–1 |
14. | červen 2015 | Mont-de-Marsan, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 6–1, 7–5 |
15. | červenec 2015 | Istanbul, Turecko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 2–6, 7–5, [10–6] |
16. | srpen 2015 | Ajaccio, Francie | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 2–6, 6–4, [10–5] |
17. | srpen 2015 | Sion, Švýcarsko | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–2, 6–2 |
18. | květen 2016 | Antalya, Turecko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 6–2, 6–2 |
19. | květen 2016 | Antalya, Turecko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 4–6, 6–2, [10–3] |
20. | červen 2016 | Harare, Zimbabwe | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 6–3 |
21. | červenec 2016 | Harare, Zimbabwe | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 6–2 |
22. | červenec 2016 | Harare, Zimbabwe | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 6–7(5–7), 6–4, [10–5] |
23. | červenec 2016 | Ajaccio, Francie | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 7–5, 6–2 |
24. | srpen 2016 | Béjar, Španělsko | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 7–6(7–3) |
25. | říjen 2016 | Saint-Dizier, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 6–2, 6–3 |
26. | leden 2017 | Bressuire, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 6–2 |
27. | březen 2017 | Gatineau, Kanada | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 7–6(7–4), 6–3 |
2. | srpen 2017 | Manerbio, Itálie | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 4–6, 7–6(7–3), [10–5] |
3. | leden 2018 | Nouméa, Nová Kaledonie | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 6–2, 6–2 |
4. | březen 2018 | Lille, Francie | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 7–6(7–3), 1–6, [10–7] |
5. | leden 2019 | Canberra, Austrálie | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 3–6, 6–4, [10–3] |
6. | únor 2019 | Quimper, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 6–2 |
7. | březen 2019 | Lille, Francie | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 7–5, 5–7, [10–8] |
8. | září 2019 | Orleans, Francie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 6–7(5–7), 6–3, [10–1] |
9. | září 2020 | Aix-en-Provence, Francie | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 7–6(7–4) |
10. | únor 2021 | Biella, Itálie | tvrdý (h) | ![]() | ![]() ![]() | 7–6(7–4), 6–3 |
11. | březen 2022 | Roseto degli Abruzzi, Itálie | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 7–6(7–2), 4–6, [10–3] |
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Hugo Nys na anglické Wikipedii.
- ↑ a b c Hugo Nys | Player Bio [online]. ATP Tour, Inc. [cit. 2023-01-30]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c d e f Hugo Nys na stránkách ATP Tour (anglicky), přístup: 28. dubna 2024
- ↑ Hugo Nys na stránkách Mezinárodní tenisové federace (anglicky), přístup: 28. dubna 2024
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Poprvé spolu a hned grandslamový titul. Hijikata s Kublerem proměnili divokou kartu v triumf na Australian Open. TenisPortal.cz [online]. 2023-01-28 [cit. 2023-01-29]. Dostupné online.
- ↑ ; ENTWISTLE, Luke. Hugo Nys loses out in Australian Open final. Monaco Life [online]. 2023-01-28 [cit. 2023-01-29]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ BOISAUBERT, Romain. Hugo Nys et Jan Zielinski remportent le Masters 1000 de Rome en double. Monaco Tribune [online]. 2023-05-22 [cit. 2023-05-22]. Dostupné online. (francouzsky)
- ↑ Hugo Nys na stránkách Davis Cupu (anglicky), přístup: 28. dubna 2024
- ↑ 2e série : Hugo Nys veut briller [online]. Fédération Française de tennis, 2015-09-03 [cit. 2021-06-05]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2015-09-05. (francouzsky)
- ↑ Julien TRIVERO. TENNIS. Coupe Davis, polémique : Hugo Nys pointe du doigt le sort réservé à Monaco [online]. ledauphine.com, 2019-06-05 [cit. 2021-06-05]. Dostupné online. (francouzsky)
- ↑ « Un nouveau souffle à ma carrière ». MAG SPORT 06 [online]. Prosinec 2013 [cit. 2021-06-05]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2021-06-05. (francouzsky)
- ↑ a b Hugo Nys | Player Activity [online]. ATP Tour, Inc. [cit. 2023-11-01]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ British brothers Ken and Neal Skupski win first ATP World Tour title together [online]. BBC, 2018-02-12 [cit. 2018-02-13]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Arneodo/Nys Save 2 M.P., Celebrate First Title In Los Cabos [online]. ATP Tour, Inc., 2019-08-04 [cit. 2019-12-26]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Hugo Nys & Tim Puetz Collect First ATP Tour Team Title In Estoril [online]. ATP Tour, Inc., 2021-05-02 [cit. 2021-05-04]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Nys/Puetz Win Lyon Crown Over Herbert/Mahut [online]. ATP Tour, Inc., 2021-05-23 [cit. 2021-05-24]. Dostupné online. (anglicky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Hugo Nys na Wikimedia Commons
- Hugo Nys na stránkách ATP Tour (anglicky)
- Hugo Nys na stránkách Mezinárodní tenisové federace (anglicky)
- Hugo Nys na stránkách Davis Cupu (anglicky)
Média použitá na této stránce
Flag of Australia, when congruence with this colour chart is required (i.e. when a "less bright" version is needed).
See Flag of Australia.svg for main file information.Finská vlajka
This is the national flag of Belgium, according to the Official Guide to Belgian Protocol. It has a 13:15 aspect ratio, though it is rarely seen in this ratio.
Its colours are defined as Pantone black, Pantone yellow 115, and Pantone red 032; also given as CMYK 0,0,0,100; 0,8.5,79,0; and 0,94,87,0.Used color: National flag | South African Government and Pantone Color Picker
zelená | rendered as RGB 0 119 73 | Pantone 3415 C |
žlutá | rendered as RGB 255 184 28 | Pantone 1235 C |
červená | rendered as RGB 224 60 49 | Pantone 179 C |
modrá | rendered as RGB 0 20 137 | Pantone Reflex Blue C |
bílá | rendered as RGB 255 255 255 | |
černá | rendered as RGB 0 0 0 |
Flag of Bolivia* | |
---|---|
country | Template:I18n/Republic of Bolivia |
used by | Bolivia |
from | 1851 |
until | Present |
created by | Government of Bolivia |
format | 15:22 |
shape | rectangular |
colours | červená, žlutá, zelená
flag has 3 horizontal stripes |
other characteristics | A horizontal tricolor of red, yellow and green. |
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
The national flag of Kingdom of Thailand since September 2017; there are total of 3 colours:
- Red represents the blood spilt to protect Thailand’s independence and often more simply described as representing the nation.
- White represents the religion of Buddhism, the predominant religion of the nation
- Blue represents the monarchy of the nation, which is recognised as the centre of Thai hearts.
Při zobrazení tohoto souboru lze snadno přidat orámování
Made by author of Xramp, first uploaded by Denelson83 as Flag of Ecuador.svg, modifications by Husunqu.