Jan Baryl
RSDr. Jan Baryl | |
---|---|
![]() Jan Baryl (Obrana lidu, 1976) | |
poslanec Federálního shromáždění (SN) | |
Ve funkci: 1974 – 1976 | |
poslanec Federálního shromáždění (SL) | |
Ve funkci: 1976 – 1977 | |
Stranická příslušnost | |
Členství | KSČ |
Narození | 20. prosince 1925 Olomouc ![]() |
Úmrtí | 21. listopadu 1977 |
Alma mater | VŠ ÚV KSČ |
Profese | politik |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Jan Baryl (20. prosince 1925 Olomouc – 21. listopadu 1977[1]) byl český a československý politik Komunistické strany Československa a poslanec Sněmovny národů a Sněmovny lidu Federálního shromáždění za normalizace.
Biografie
Narodil se v dělnické rodině, vyučil se zámečníkem a pracoval v strojírnách ve Zlíně. Členem KSČ byl od 1. června 1945. Roku 1950 se stal instruktorem a téhož roku i tajemníkem OV KSČ Svit Gottwaldov. V období let 1951–1953 byl vedoucím oddělení Krajského výboru KSČ v Gottwaldově. Absolvoval Vysokou stranickou školu Ústředního výboru Komunistické strany Československa a po jejím dokončení nastoupil roku 1956 do aparátu ÚV KSČ v Praze.[2]
V letech 1970–1973 působil jako vedoucí ekonomického oddělení Ústředního výboru Komunistické strany Československa. Od ledna 1970 do května 1971 navíc vykonával funkci tajemníka Byra pro řízení stranické práce v českých zemích. Do pozice člena ÚV KSČ byl kooptován k 26. červnu 1970. XIV. sjezd KSČ a XV. sjezd KSČ ho ve funkci potvrdil. Od července 1975 do své smrti byl navíc kandidátem předsednictva ÚV KSČ a od března 1973 do své smrti tajemníkem ÚV KSČ. V roce 1975 získal Řád republiky. Roku 1977 in memoriam Řád Vítězného února.[3][4] V říjnu 1975 měl hlavní referát na zasedání ÚV KSČ k plnění závěrů XIV. sjezdu v oblasti zemědělství, v září 1976 referoval jako hlavní řečník na ÚV KSČ ohledně přípravy voleb.[5] Od roku 1976 zastával také post člena předsednictva Ústředního výboru Národní fronty ČSSR a předsedy komise ÚV KSČ pro práci s mládeží.[2][6]
Po volbách roku 1971 zasedl do české části Sněmovny národů (volební obvod č. 57 - Třebíč, Jihomoravský kraj). Křeslo nabyl až dodatečně v dubnu 1974 po doplňovacích volbách poté, co zemřel poslanec František Hons. Ve volbách roku 1976 přešel do Sněmovny lidu (obvod Strakonice). Ve FS setrval do své smrti roku 1977.[7][8][9][10]
Odkazy
Reference
- ↑ Jan Baryl [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2012-04-18]. Dostupné online.
- ↑ a b Zemřel soudruh Jan Baryl. Rudé právo. Listopad 1977, roč. 58., čís. 276, s. 1–2. Dostupné online.
- ↑ Přehled funkcionářů ústředních orgánů KSČ 1945 - 1989 [online]. www.cibulka.net [cit. 2012-03-18]. Dostupné online.
- ↑ Translations on Eastern Europe, 1976 [online]. dtic.mil [cit. 2012-04-18]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-04-08. (anglicky)
- ↑ kol. aut.: Československé dějiny v datech. Praha: Svoboda, 1987. ISBN 80-7239-178-X. S. 552, 553.
- ↑ 6. schůze [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2012-04-18]. Dostupné online.
- ↑ jmenný rejstřík [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2012-04-18]. Dostupné online.
- ↑ jmenný rejstřík [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2012-04-18]. Dostupné online.
- ↑ 4. schůze [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2012-04-18]. Dostupné online.
- ↑ Příloha k usnesení Předsednictva Federálního shromáždění ČSSR o stanovení volebních obvodů pro volby do Federálního shromáždění č. 93/1971 Sb. [online]. mvcr.cz [cit. 2012-04-18]. Dostupné online.
Externí odkazy
- (česky) Jan Baryl v parlamentu
Média použitá na této stránce
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
Jan Baryl (Obrana lidu, no. 77, 1976)