Jan Novák (spisovatel)
Jan Novák | |
---|---|
![]() Jan Novák (2022) | |
Narození | 4. dubna 1953 (70 let) Kolín ![]() |
Povolání | spisovatel, scenárista a dramatik |
Alma mater | Chicagská univerzita Shimer College |
Ocenění | Magnesia Litera Kniha roku (2005) |
Manžel(ka) | Alice Horáčková |
Děti | Adam Novák |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Jan Novák (* 4. dubna 1953 Kolín) je česko-americký spisovatel, scenárista a dramatik. Jeho rodina v roce 1969 emigrovala přes Rakousko do Chicaga.
Dílo
Literatura
Debutoval povídkovou sbírkou Striptease Chicago ('68 Publishers 1983; Mladá fronta 1992, ISBN 80-204-0131-8) z prostředí československých emigrantů v Americe, jež zobrazuje s ironickou neúctou k národoveckému tradicionalismu a velkým jazykovým citem pro groteskní míšení češtiny s angličtinou, k němuž mezi nimi dochází; byla srovnávána s díly Josefa Škvoreckého. Všechna svá další díla psal anglicky.
Román Miliónový jeep (The Willys Dream Kit, Harcourt Brace, 1985; překlad Jaroslav Kořán, 68 Publishers 1989, Atlantis 1992, ISBN 80-7108-039-X) čerpá z rodinné zkušenosti (otce přiměla k emigraci i zpronevěra, již spáchal v kolínské záložně) a zachycuje jeho životní příběh od mládí za nacistické okupace až po smrt v USA. Byl velmi příznivě přijat, získal Carl Sandburg Award pro chicagské autory[1] a Friends of Literature Award, román byl nominován i na Pulitzerovu cenu.[2][3] K českému vydání napsal předmluvu Václav Havel.
Román The Grand Life (Poseidon Press 1987), opět zčásti inspirovaný vlastními zkušenostmi (hrdina je nižším manažerem výpočetního střediska chicagské energetické společnosti), nebyl příliš čtenářsky úspěšný a česky nevyšel.
Je také spoluautorem Formanovy autobiografie nazvané Co já vím? (Turnaround, 1994; překlad Jiří Josek, Atlantis 1994, ISBN 80-7108-076-4). Jeho divadelní hra Aljaška byla uvedena brněnským Divadlem na provázku v roce 1994 a od roku 2000 hraje bratislavské divadlo Astorka jeho hru Vražda sekerou ve Sv. Petěrburgu. Astorka také od roku 2009 uvádí jeho další hru "Tolstoj a peníze".
V malém nákladu vyšel česky překlad jeho divadelní hry Strýček Josef (přel. Jiří Josek, DILIA 1991, ISBN 80-203-0250-6). Novák rovněž přeložil do angličtiny Havlovy hry Audience, Vernisáž jako Unveiling (Private View), Protest a Zahradní slavnost jako Office Party (Garden Party). Překlady jednoaktovek vydal v roce 2009 ve dvojjazyčném vydání pod názvem "Občan Vaněk/Citizen Vaněk".
Kniha Samet a pára (Prague in Velvet, překlad Jarka Vrbová a Tomáš Vrba, '68 Publishers 1992 a Atlantis 1992, ISBN 80-7108-055-1) pojednává o Novákově návštěvě v Praze krátce po listopadové revoluci, Komouši, grázlové, cikáni, fízlové & básníci (Commies, crooks, gypsies, spooks and poets 1995; z anglického originálu přeložil a upravil autor, Torst 1997, ISBN 80-7215-026-X) o ročním českém pobytu s rodinou v roce 1992-3; získala Carl Sandburg Award za literaturu faktu.
Jeho rozsáhlé beletristické zpracování příběhu bratří Mašínů pod názvem Zatím dobrý (z nevydaného angl. originálu So Far So Good přeložila Petra Žallmannová, Petrov 2004, ISBN 80-7227-194-6) získalo cenu Magnesia Litera pro knihu roku.
V roce 2009 vydal knihu rozhovorů "Za vodou" (Nakladatelství Franze Kafky, 2009), v níž důvěrně zpovídá Miloše Formana, Dominika Haška, Lubomíra Kaválka, Antonína Kratochvíla, Josefa Mašína a Milana Sovu.
V roce 2017 vyšla audiokniha Co já vím?, kterou načetl Hynek Čermák. O tři roky později vydal v nakladatelství Argo knihu Kundera. Český život a doba.[4]
Práce pro film
Jako scenárista spolupracoval s Milošem Formanem na filmu Valmont, v 90. letech napsal scénář českého snímku Báječná léta pod psa a podílel se na scénářích Šeptej a Nejasná zpráva o konci světa.[5] V roce 2005 natočil společně se svým synem Adamem dokumentární film Občan Havel jede na dovolenou o policejním pronásledování V. Havla v roce 1985, v roce 2009 pak dokumentární film Občan Havel přikuluje z doby o deset let dříve.
V roce 2009 proběhla premiéra slovenského filmu Nedodržený slib podle jeho scénáře.
Rozhlasové zpracování
Román Miliónový jeep byl v roce 1990 zpracován v Československém rozhlasu jako třináctidílná četba na pokračování. Z překladu Jaroslava Kořána připravila Marie Kamenová. V režii Zdeňka Kozáka četl František Derfler.[2]
V roce 2005 Český rozhlas natočil dvacetidílné čtení na pokračování biografického románu Zatím dobrý o osudu bratří Mašínů a jejich skupiny. V překladu Petry Žallmannové a v režii Ivana Chrze knihu načetl Jiří Ornest.[6]
V roce 2007 pak rozhlas připravil jako dvanáctidílnou četbu na pokračování knihu Děda, která vypráví příběh autorova dědečka, středočeského zemědělce čelícího zvůli komunistické moci. Program připravila Jiřina Zachová a text načetl Michal Pavlata.[7]
Ocenění díla
V roce 2007 obdržel Cenu Josefa Škvoreckého za román Děda (Bookman, 2007).
Děda
Kniha popisuje totalitní režimy (nacismus a komunismus) na území Československa. Ústřední postavou knihy je sám vypravěč, který má dva dědy. Jeden z nich byl během 2. světové války v koncentračním táboře, ale pro svého vnuka by se rozdal. Druhý z nich, děda „betonové srdce“, se ke svému vnukovi příliš nemá a „nehoupá jej na ramenou,“ ale babička by se pro něj rozdala. Vypravěč se snažil celý život k dědovi betonové srdce najít cestu a získat jeho pozornost.
Děda betonové srdce byl sedlákem, který o svůj statek přišel při znárodňování půdy. Následně musel pracovat na svém hospodářství pro JZD, kde se k vysoké funkci dostal i jeho bývalý čeledín Josef, s čímž se nikdy nedokáže smířit. Děda betonové srdce své čeledíny dříve učil psát, číst a další základní dovednosti. Josefa kdysi také učíval, ale ten vždy po chvíli přestal a raději holdoval alkoholu. Pod Josefovým vedením se hospodářství dobře daří, ne protože by byl schopný, ale protože přes noc se děda betonové srdce stará o zvířata a hospodářství. Jednou vypravěč/vnuk, aby udělal dojem na kluky z vesnice, vyplaší krávy, které porazí Josefa. Následně je děda s vnukem pozván do JZD a hrozí jim trest. Děda vnuka upozorní ať nemluví, jen kýve a dožene jej k slzám – tato pomsta Josefovi je společná a děda se na vnuka nemůže a ani nechce zlobit, ale musí jej z problému dostat ven, proto je na něj ještě více přísný než kdy jindy.
Dědu trápí, když JZD pořídí traktor a dvě nejstarší kobyly musí na porážku. Děda se tedy rozhodne svoji nejmilejší kobylu odvést na jatka sám. Kniha končí nemocí dědy betonové srdce.
Kromě hlavního příběhu kniha vykresluje i životy dalších členů rozvětvené rodiny a také obrazy z mládí samotného vypravěče z města M. Autor píše o dědových sourozencích, ukazuje život prvorepublikové smetánky (dědův bratr), život na Podkarpatské Rusi, ale také o sourozencích vypravěčových rodičů. Jeho strýc je knězem (vysvěceným biskupem jen tak v domě) a na jeho příběhu se zamýšlí nad postavení církve ve společnosti. Aby však autor mohl zobrazit i širší škálu osudů změněných padesátými lety, zabrousí do vypravěčova rodného města a na postavě majitele dělnické hospody a na osudech jeho hostů se věnuje třeba tématu bývalých živnostníků.
Odkazy
Reference
- ↑ Largo Library Virtual Reference Desk. web.archive.org [online]. 2005-04-30 [cit. 2021-10-03]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2005-04-30.
- ↑ a b Jan Novák: Miliónový jeep. Vltava [online]. [cit. 2019-06-25]. Dostupné online.
- ↑ NELSON, Emmanuel Sampath. The Greenwood Encyclopedia of Multiethnic American Literature: A - C. [s.l.]: Greenwood Publishing Group 598 s. Dostupné online. ISBN 9780313330605. (anglicky) Google-Books-ID: tWH3wNV5HpQC.
- ↑ Kundera. Nakladatelství Argo [online]. [cit. 2020-07-01]. Dostupné online.
- ↑ Jan Novák v Internet Movie Database (anglicky)
- ↑ Český rozhlas Vltava: Jan Novák: Zatím dobrý. Mašínovi a největší příběh studené války, 24. říjen 2023
- ↑ Jan Novák: Děda. Příběh autorova dědečka, středočeského zemědělce, který musí čelit zvůli komunistické moci
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Jan Novák na Wikimedia Commons
Osoba Jan Novák ve Wikicitátech
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Jan Novák (spisovatel)
- Základní informace na stránkách nakladatelství Petrov
- Luděk Navara: Na obou stranách Atlantiku – profilový článek převzatý z MF DNES 11. listopadu 2005
- Jan Novák: Hrdiny mám rád – rozhovor na serveru Novinky.cz, duben 2005
- Občan Havel jede na dovolenou – popis na websitu Festivalu dokumentárních filmů
- Jan Novák na Kinoboxu
- Jan Novák v Česko-Slovenské filmové databázi
- Jan Novák v Internet Movie Database (anglicky)
- Rozhovor Jana Nováka pro Radio Praha, duben 2005 – anglicky
- Rozhovor Jana Nováka pro časopis Dobrá adresa, duben 2007
Média použitá na této stránce
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“