Jan Rittersberg
Jan Ritter z Rittersberka | |
---|---|
![]() Jan Ritter z Rittersberka na portrétu A. Machka, cca 1825 (černobílá fotografie) | |
Narození | 9. října 1780 Praha |
Úmrtí | 18. června 1841 (ve věku 60 let) Praha |
Místo pohřbení | Malostranský hřbitov |
Povolání | voják, spisovatel |
Příbuzní | Ludvík Ritter (syn), Henrietta Ritterová z Rittersbergu (dcera), Jindřiška Slavínská (vnučka) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Jan Ritter z Rittersberka, též Johann Ritter z Rittersbergu (z Rittersberka) apod., německy Johann Ritter von Rittersberg,[pozn. 1] (9. října 1780, Praha – 18. června 1841 tamtéž) byl český německojazyčný spisovatel žijící v Praze, původním povoláním důstojník, první životopisec Josefa Dobrovského, vojenský historik, vydavatel českých národních písní.
Život
Mládí a vojenská kariéra
Šlechtický titul z Rittersbergu získal otec Jana Rittersberga, setník Maxmilian Ritter za obranu Prahy před Prusy v roce 1757. Manželka Maxmiliana Rittera a matka Jana pocházela z Libušína, rodným jménem Anna Geronišová.[1]
Jan Rittersberg se narodil 9. října 1780 v Praze, kde také vystudoval gymnázium a studoval práva. Od roku 1800 sloužil v armádě, kde se zúčastnil v letech 1813–1815 akcí proti Napoleonovi. Roku 1821 v Neapoli onemocněl a požádal o penzionování. Dosáhl hodnosti setníka (Hauptmann).[2]
Pobyt v Praze
Po penzionování se natrvalo usadil v Praze.[3] Věnoval se vojenské historii, stal se znalcem výtvarného umění a dějin hudby. V jeho salonu se scházely přední osobnosti českého kulturního života jako František Palacký, Václav Hanka a Josef Dobrovský. Od roku 1824 byl členem Společnosti vlasteneckých přátel umění a spolku Verein der Kunstfreunde für Kirchenmusik in Böhmen (Jednota k zvelebení kostelní hudby v Čechách). Byl přispívajícím členem Časopisu Českého musea.[2]
Tragické úmrtí
Při jízdě kočárem u Kanálské zahrady se splašili koně, Jan Rittersberg byl z kočáru vymrštěn a rozbil si hlavu. Na místě zemřel, dle matričního záznamu se tak stalo 18. června 1841.[4][1] Je pohřben na Malostranském hřbitově na pražském Smíchově.[5]
Rodinný život
Po povýšení na setníka se oženil s dcerou podmaršálka barona Ludwiga z Vogelsangu.[6][pozn. 2] V manželství se narodil syn Ludvík (spisovatel, skladatel a litograf) a dcera Henrietta (spisovatelka, vychovatelka, překladatelka). Vnučka Jindřiška Slavínská byla herečka Národního divadla.
Dílo
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3a/%C4%8Cesk%C3%A9_n%C3%A1rodnj_pjsn%C4%9B_Rittersberg_1827.jpg/220px-%C4%8Cesk%C3%A9_n%C3%A1rodnj_pjsn%C4%9B_Rittersberg_1827.jpg)
Časopisy
- Německý překlad básně Libušin soud z Rukopisu zelenohorského v časopise Der Kranz (1822)[8]
Knižní vydání
Z dnešního pohledu jsou nejvýznamnějšími Ritterovými díly:
- České národnj pjsně – vydání českých národních písní v roce 1825. Písně byly vydány s notovým záznamem melodie a u českých písní zápisem textu v češtině. Věnování publikace hraběti Františku Antonínovi z Kolovrat bylo též v češtině. Dvoudílný sborník obsahuje 300 písní z Čech, z toho 50 německých. Na sbírce se podílel hudební skladatel a teoretik F. D. Weber. (Praha, nákladem vlastním, 1825)
- Abbé Joseph Dobrowsky – první životopis Josefa Dobrovského (Praha, vydavatel C. W. Enders 1829)[9]
Jiné
- Další Rittersbergovy práce psané německy se týkají zejména vojenské historie. Je též autorem německého popisu maleb ve vlastnictví Společnosti vlasteneckých přátel umění (Verzeichniss der Kunstwerke, welche sich in der Gemälde-Gallerie der Privatgesellschaft patriotischer Kunstfreunde zu Prag befinden, 1835)
- Též překládal z francouzštiny do němčiny[10]
- Nedokončené libreto opery Leopolda Měchury Hiorba z roku 1835 (rukopis, notový záznam nezachován).[11]
- Novodobě (2012) byla vydána jeho biografie Kristiána Kryštofa Clam–Gallase v edici Antonina Svobody.[12]
Zajímavosti
- Germanista a bohemista Václav Petrbok poukázal na rozdílné přijetí, kterého se dostalo Rittersbergovým Českým národním písním ve srovnání s obdobnou Čelakovského sbírkou folkloristického materiálu Slovanské národní písně. Čelakovský vydal svou sbírku v souladu s estetickým hlediskem a výhradně z venkovského prostředí, přitom písně, které považoval obsahově za nevhodné, nezařadil. Rittersberg byl veden dokumentárním hlediskem zachovávajícím historické památky a jeho soubor obsahuje i zlidovělé umělé písně, městské písně a německé písně z Čech. To nevyhovovalo tehdejšímu názoru a bylo mu vytknuto „snižování čisté duše lidu“ a zařazení „písní lůzy“.[13]
- Výběr z Rittersbergovy sbírky českých lidových písní nahrál a v roce 1991 poprvé vydal soubor Musica Bohemica.[14]
- V roce úmrtí Jindřišky Slavínské připomněly Národní listy, že tragédie spojené s koňmi se v rodu Rittersbergů opakovaly. Jan Ritter z Rittersbergu zahynul při pádu z kočáru, syn Ludvík se o tři roky později vážně zranil při pádu z koně, musel zanechat povolání učitele hudby a dlouhodobě se léčit. Ludvíkovu dceru Jindřišku Slavínskou kopnul v roce 1908 do hlavy splašený kůň a ona na následky zranění zemřela.[1]
Odkazy
Poznámky
Reference
- ↑ a b c Tragické události v rodině z Rittersbergů. S. 3. Národní listy [online]. 1908-07-15 [cit. 2021-07-05]. S. 3. Dostupné online.
- ↑ a b Jan Rittersberk. In: Jiří Opelík a kolektiv. Lexikon české literatury : osobnosti, díla, instituce. Praha: Academia, 2000. Dostupné online. ISBN 80-200-0708-3. Svazek 3/II. P–Ř. S. 1254–1256.
- ↑ Soupis pražských obyvatel:Rittersberg Johann [online]. Archiv hl. m. Prahy [cit. 2021-07-12]. Dostupné online.
- ↑ Matrika zemřelých, sv. Apolinář 1840-1844, snímek 112 [online]. Archiv hl. m. Prahy [cit. 2021-07-21]. Dostupné online.
- ↑ Hrob Johann Ritter v. Rittersberg [online]. Spolek pro vojenská pietní místa [cit. 2021-07-19]. Dostupné online.
- ↑ WITTING, J. B. Monatsblatt des Heraldisch-Genealogischen Vereines "Adler"., Svazek 4, s. 542 [online]. Vídeň: K. k. Heraldische Gesselschaft Adler, 1900-06 [cit. 2021-07-20]. Dostupné online.
- ↑ Policejní ředitelství I, konskripce, karton 514, obraz 736 [online]. Národní archiv [cit. 2021-07-22]. Dostupné online.
- ↑ GAGAN, Jaroslav. Vydání Rukopisů Zelenohorského a Králodvorského [online]. Česká společnost rukopisná, rev. 2014 [cit. 2021-07-20]. Dostupné online.
- ↑ RITTER VON RITTERSBERG, Johann. Abbé Joseph Dobrowsky: biographische Skizze. Prag: C. W. Enders, 1829. 36 s. Dostupné online. (německy)
- ↑ CARRO, Jean de. Lateinische Ode au Kars des vierten Heilquellen (titul. str.) [online]. 1829 [cit. 2021-07-23]. Dostupné online.
- ↑ REITTETEROVÁ, Vlasta. Česká divadelní encyklopedie: Měchura, Leopold Eugen/Práce pro divadlo [online]. 2006 [cit. 2021-07-20]. Dostupné online.
- ↑ SVOBODA, Antonín. Kristián Kryštof hrabě Clam-Gallas. Liberec: Technická univerzita v Liberci, 2012. ISBN 978-80-7372-929-5.
- ↑ PETRBOK, Václav. Čím česká píseň je a čím není. Čelakovský a Rittersberg očima jednoho Biedermanna [online]. Plzeň: Koniasch Latin Press, 2004 [cit. 2021-07-19]. Dostupné online. ISBN 80-86791-08-4.
- ↑ Rittersberkovy české národní písně [online]. Supraphonline [cit. 2023-05-10]. Dostupné online.
Literatura
- Jan Rittersberk. In: Jiří Opelík a kolektiv. Lexikon české literatury : osobnosti, díla, instituce. Praha: Academia, 2000. Dostupné online. ISBN 80-200-0708-3. Svazek 3/II. P–Ř. S. 1254–1256.
Externí odkazy
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Jan Rittersberg
- Jan Ritter z Rittersberka v Lexikonu české literatury Ústavu pro českou literaturu AV ČR
Média použitá na této stránce
Jan Rittersberg: České písně národní (obálka, 1825)
Autor: Antonín Machek, Licence: CC BY-SA 4.0
Jan Ritter z Rittersbergu (portrait by A. Machek, cca 1825)