Jan Rulík
Jan Nepomuk Josef Rulík | |
---|---|
Narození | 20. února 1744 Žleby |
Úmrtí | 6. března 1812 (ve věku 68 let) Praha |
Místo pohřbení | Malostranský hřbitov |
Povolání | zpěvák, houslista, prozaik, básník, překladatel, editor a spisovatel |
Témata | próza, poezie, překlad, hudba a osvícenství |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Jan Nepomuk Josef Rulík (20. února 1744 Žleby – 6. března 1812 Praha) byl český obrozenecký spisovatel, hudební skladatel a zpěvák.
Život
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/80/Vaclav_Matej_Kramerius_Zoula.png/220px-Vaclav_Matej_Kramerius_Zoula.png)
Narodil se 20. února 1744 v Žlebech u Čáslavi. V mládí se vzdělával v Želivském klášteře a při pobytu v Praze měl v úmyslu vstoupit do řádu jezuitů, od čehož ovšem později upustil.[1] Nejprve se živil jako hudební skladatel, varhaník a zpěvák v pražských kostelích, kde za zásluhy spočívající v rozvoji chrámové hudby obdržel titul pražského měšťana.[2] V květnu roku 1792 byl vydán dvorní dekret o zřízení profesury českého jazyka a literatury na pražské univerzitě, kam právě Jan Rulík podal žádost, neboť se o místo profesora ucházel. V konkurzu však neuspěl a profesorem byl jmenován František Martin Pelcl.[3] Na Pelclův návrh se měl zároveň stát členem jakéhosi kroužku pěstitelů češtiny.[4] Rulík taktéž udržoval styky s dalšími významnými českými literáty té doby, kupříkladu s novinářem Václavem Matějem Krameriem, s nímž se podílel na činnosti tehdejšího kulturního střediska obrozenců a vydavatelství České expedice.[5] Po smrti Krameria vedl Rulík společně s Františkem Janem Tomsou jeho noviny, dokud je nepřevzal Krameriův syn Václav Rodomil.[6] Během pobytu ruských vojsk na českém území v letech 1798–1800 dával Rulík najevo své rusofilství a vychvaloval ruské vojáky, poněvadž se s nimi mohl domluvit i česky.[7] Jan Rulík zemřel 6. března roku 1812 v Praze.[2] Byl pohřben na Malostranském hřbitově.[1]
„ | Léta 1812 umřel o 3. hodině polední na Hradě Pražském v 68. roce věku svého Jan Rulík, vlastenec pravý a spisovatel přemnohých knih českých jsa již od dávna nemocí těžkou obtížen. Česká literatura znamenitého muže na něm ztratila. | “ |
— František Vladislav Hek[8] |
Dílo
Jan Rulík byl dle literárního historika Jana Jakubce všestranným spisovatelem. Ve svých dílech oceňoval práci soudobých badatelů, překládal jejich spisy do češtiny a zabýval se i současnými událostmi. Věnoval se rovněž beletrii, sepisoval životopisy, cestopisy či legendy. Rulík se ve svých pracích stavěl proti josefinismu.[9] Dohromady se zasadil o vydání téměř 50 knih rozmanitých žánrů.[2]
Spisy (výběr)
- Sláva a výbornost jazyka českého (1792) – jazyková obrana češtiny vyzdvihující její vlastnosti a slovanskou příslušnost[10]
- Strom francouzské svobody (1793) – politický pamflet v podobě kázání odsuzující snahy stoupenců Velké francouzské revoluce[11]
- Věnec pocty ku poctivosti učených (1795) – souhrn literárního snažení posledních dvou desetiletí[9]
- Vesnického faráře rozmlouvání se svými osadníky (1804) – Rulík v tomto spisu dospívá k postoji, že je společenská rovnost škodlivá.[12]
- Učená Čechie (1807/1808) – pojednání popularizující výzkumy dřívějších českých literárních badatelů[9]
- Kalendář historický (1797–1810) – pětidílný kalendář soudobých událostí navazující na dílo Daniela Adama z Veleslavína[2]
Odkazy
Reference
- ↑ a b Ottův slovník naučný. Dvacátýdruhý díl. Praha: J. Otto, 1904. Dostupné online. Heslo „Rulík Jan N. Josef“, s. 96–97.
- ↑ a b c d AUGUSTA, Pavel, a kol. Kdo byl kdo v našich dějinách do roku 1918. Praha: Libri, 1996. 571 s. ISBN 80-85983-06-0. S. 353.
- ↑ JOHANIDES, Josef. František Martin Pelcl. 1. vyd. Praha: Melantrich, 1981. 428 s. S. 223–227. [Dále jen: František Martin Pelcl].
- ↑ František Martin Pelcl, s. 232–233
- ↑ NOVOTNÝ, Jan. Matěj Václav Kramerius. Praha: Melantrich, 1973. 364 s. S. 191. [Dále jen: Matěj Václav Kramerius].
- ↑ BEDNAŘÍK, Petr; JIRÁK, Jan; KÖPPLOVÁ, Barbara. Dějiny českých médií: Od počátku do současnosti. 2. vyd. Praha: Grada Publishing, 2019. 456 s. S. 74.
- ↑ AMORT, Čestmír. Ruská vojska u nás v letech 1798-1800. Praha: Naše vojsko, 1954. 385 s. S. 214.
- ↑ JOHANIDES, Josef. František Vladislav Hek. Praha: Melantrich, 1976. 593 s. S. 504.
- ↑ a b c JAKUBEC, Jan. Dějiny literatury české 2. Od osvícenství po Družinu máje. Praha: Jan Laichter, 1934. S. 167.
- ↑ DVOŘÁK, Karel. Dějiny české literatury II. Literatura národního obrození. Praha: ČSAV, 1960. 684 s. S. 38.
- ↑ Matěj Václav Kramerius, s. 121
- ↑ Matěj Václav Kramerius, s. 136
Literatura
- AUGUSTA, Pavel, a kol. Kdo byl kdo v našich dějinách do roku 1918. Praha: Libri, 1996. 571 s. ISBN 80-85983-06-0.
- JAKUBEC, Jan. Dějiny literatury české 2. Od osvícenství po Družinu máje. Praha: Jan Laichter, 1934.
- JOHANIDES, Josef. František Martin Pelcl. 1. vyd. Praha: Melantrich, 1981. 428 s.
- NOVOTNÝ, Jan. Matěj Václav Kramerius. Praha: Melantrich, 1973. 364 s.
- OPELÍK, Jiří, ed. et al. Lexikon české literatury: osobnosti, díla, instituce. Díl 3/2: P–Ř. Praha: Academia, 2000. 729–1524 s. ISBN 80-200-0708-3. Heslo „Jan Rulík", s. 1337–1339. Zde i bibliografie a literatura. Autorka hesla: Lenka Kusáková.
Externí odkazy
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Jan Rulík
Encyklopedické heslo Rulík Jan N. Josef v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
- Jan Nepomuk Josef Rulík v Lexikonu české literatury v Digitální knihovně Akademie věd ČR
Média použitá na této stránce
Bust of Václav Matěj Kramerius (1753 - 1808), early Czech publisher and journalist.