Jiří Sumín
Jiří Sumín | |
---|---|
![]() | |
Rodné jméno | Amalia Wrba |
Narození | 9. října 1863 Uhřičice ![]() |
Úmrtí | 11. listopadu 1936 (ve věku 73 let) Přerov ![]() |
Příčina úmrtí | cévní mozková příhoda |
Místo pohřbení | Městský hřbitov v Přerově |
Pseudonym | Jiří Sumín |
Povolání | spisovatelka, dramatička, publicistka a prozaička |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Jiří Sumín, vlastním jménem Amálie Vrbová, (9. října 1863 Uhřičice[1] – 11. listopadu 1936 Přerov) byla moravská spisovatelka, dramatička a publicistka.
Život
Některé zdroje uvádějí chybný rok narození (1864). Amálie pocházela z mlynářské rodiny. Otcem byl Johann Wrba, matka Apollonia Oralová (1832), svatbu měli 10. února 1863 a téhož roku se jim narodila Amálie. Měla tři vlastní sourozence: Aloise (1866–1866), Justinu (1867) a Vilemínu (1870) a nevlastní sestru Marianu Koutnou (1852) z prvního manželství matky.
Své mládí prožila ve mlýně v Uhřičicích u Kojetína. Navštěvovala obecnou školu v Lobodicích a Tovačově, další vzdělání nabyla v klášterním ústavě sester Boromejek ve Frýdlantě nad Ostravicí. Sama se pilně věnovala studiu němčiny a francouzštiny. Po rozpadu manželství rodičů se s matkou a sourozenci odstěhovala v roce 1882 do rostoucího Přerova a tam pak žila a plně se věnovala literární tvorbě. Se spisovatelskou obcí příliš nespolupracovala, výjimkou byl přerovský profesor z tamního gymnasia, literární kritik František Bílý[2]. Aktivně se zapojila do místního divadelního spolku Tyl. V letech 1912–1936 byla členkou Moravského kola spisovatelů.
Literární činnost započala básněmi pod pseudonymem Serafína Svitavská (zkráceně také Fina Svitavská) v almanachu Zora. Pak pokračovala psaním článků pro Národní listy, kde používala pseudonym Jiří Sumín převzatý z Kraszewského románu Podivíni. Psala i pro časopisy Niva a Domácí hospodyně pod pseudonymem Jar. Svitavská, které byly přijaty kritikou (např. ji pochválil Svatopluk Čech)[3]. Roku 1886 se dobře uvedla v brněnském divadle s aktovkou Tajný sňatek.
Od roku 1895 začala se psaním románů už jako zralá spisovatelka, zejména z prostředí hanáckého venkova[4]. Snažila se psát objektivně, občas s trochou ironie, nezapírala svůj soucit s trpícími, reagovala i na rozpad manželství svých rodičů (asi 1873). V některých povídkách se projevují feministické rysy, prvky hrůzy, fantastiky, lidové pověrčivosti, a je proto zařazována mezi předchůdce české sci-fi literatury. Vyhýbala se lyrickým líčením moravské přírody, ale realisticky popsala dobu úpadku starých šlechtických rodů, bídu venkova, živelní pohromy.
Amálie Vrbová zemřela na mrtvici 11. listopadu 1936 v Přerově ve věku 73 let a byla pohřbena na Městském hřbitově v Přerově.
Dílo
- Z doby našich dědů (1895), prvotina, vesnický příběh o sebevrahu a problému jej někde pohřbít
- Zapadlý kraj (1898), románová studie o úpadku šlechtického panství, které přebere židovský podnikatel
- Věště (1899), románová studie o nemilované dcerce statkářky, končící chřadem v klášteře[5]
- Úskalím (1900), sbírka povídek[6]
- V samotách duší (1903), sbírka čtyř povídek o příbězích různých žen[7]
- Potomstvo (1903)[8] (2023)[9]
- Zrádné proudy (1904), předtím vydány v Květech jako Přeludy, vrcholové dílo autorky o proměnách venkova na Moravě[10]
- Dvě novely (1907), v osobě hraběnky zde píše své vlastní názory na život[11]
- Podle cest (1909), povídková knížka[12]
- Když vlny opadly (1910), povídky o ubohých ženách
- Kroky osudu (1912)[13]
- Poupata (1912), pro mládež
- Trosečníci (1913)
- Příčina rozvodu a jiné povídky (1913)
- Zápas s andělem a jiné prózy (1917)[14]
- Děti soumraku (1918)
- Spása (1920), velký (proti)náboženský román z moravského venkova[15]
- Bílý ďábel (1922)
- Martin Gaca (1936)
- Povídky skoro neuvěřitelné (1937), povídky, vydalo posmrtně Moravské kolo spisovatelů (MKS) v Brně[3] (2023)[16]
- Přeludy: román. Kniha první – obálku a frontispic nakreslil Karel Jílek. Brno: MKS, 1942[17]
- Přeludy: román. Kniha druhá – obálku a frontispis nakreslil Karel Jílek. Brno: MKS, 1942[18]
Galerie
- Amálie Vrbová, pozdější portrét
Odkazy
Reference
- ↑ Digitální archiv ZA v Opavě. digi.archives.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
- ↑ AUTORSKÝ KOLEKTIV. Slovník českých spisovatelů. Praha: Československý spisovatel, 1964. Kapitola Jiří Sumín, s. 470.
- ↑ a b AUTORSKÝ KOLEKTIV. Čeští spisovatelé 19. a počátku 20. století. Praha: Československý spisovatel, 1982. Kapitola Jiří Sumín, s. 252–253.
- ↑ VAVROUŠEK, Bohumil; NOVÁK, Arne. Literární atlas československý. Díl 2. Praha: Prometheus, 1938. Kapitola Jiří Sumín, s. 100.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
- ↑ Digitální knihovna Kramerius. www.digitalniknihovna.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
- ↑ S.R.O, TOVARNA CZ. Sumín, Jiří: Potomstvo. search.mlp.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
- ↑ Digitální knihovna Kramerius. www.digitalniknihovna.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
- ↑ S.R.O, TOVARNA CZ. Sumín, Jiří: Povídky skoro neuvěřitelné. search.mlp.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
- ↑ Digitální knihovna Kramerius. kramerius.lib.cas.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
Literatura
- Jiří Sumín (Amalie Vrbová) – Gabriela Preissová. Praha: Česká akademie věd a umění, 1937[1]
- Česká literatura 19. století, vydal SPN roku 1990, autor prof. PhDr. Josef Polák, CSc.
- Jiří Sumín: (1864–1936): soupis osobního fondu – zpracovala I. Sládková. Praha: PNP, 1999
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Jiří Sumín na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Jiří Sumín
- Digitalizovaná díla Amálie Vrbové v Národní digitální knihovně.
- Jiří Sumín v Lexikonu české literatury v Digitální knihovně Akademie věd ČR
- Na webu Legie
- Ulice Sumínka v Přerově[nedostupný zdroj]
- Památník národního písemnictví[nedostupný zdroj]
- Web rodiště autorky v Uhřičicích
- ↑ Digitální knihovna Kramerius. kramerius.lib.cas.cz [online]. [cit. 2024-03-28]. Dostupné online.
Média použitá na této stránce
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/FIAV_100000.svg/23px-FIAV_100000.svg.png)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/18/FIAV_000100.svg/23px-FIAV_000100.svg.png)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/32/FIAV_110000.svg/23px-FIAV_110000.svg.png)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/FIAV_100000.svg/23px-FIAV_100000.svg.png)
House colours of the House of Habsburg
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
Portrét – Amálie Vrbová (pseudonym Jiří Sumín) (1863-1936), česká spisovatelka.
Spisovatelka Anna Vrbová - Jiří Sumín
Autor: Pavelsku, Licence: CC0
Busta Jiřího Sumína (Amálie Vrbová) v městském parku Michalov v Přerově