Josef Kodíček
Josef Kodíček | |
---|---|
![]() | |
Narození | 24. ledna 1892 Praha ![]() |
Úmrtí | 3. listopadu 1954 (ve věku 62 let) Mnichov ![]() |
Pseudonym | J. Albert |
Povolání | redaktor, novinář, režisér |
Národnost | židovská |
Alma mater | Univerzita Karlova |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Josef Kodíček (24. ledna 1892 Praha[1] – 3. listopadu 1954 Mnichov, Německo)[2] byl český židovský režisér, dramaturg, novinář, divadelní publicista a kritik, překladatel.
Životopis
Narodil se v rodině Hermana Kodíčka a Hermíny rozené Jedlinské. Měl pět sourozenců: Milana (1894), Marthu (1896), Bedřicha (1901), Arnolda (1903) a Miladu (1908).[1]
Po maturitě pokračoval v Praze ve studiu práv na Právnické fakultě Univerzity Karlovy. Již v době studií se stal spoluzakladatelem literární revue Scéna (1912) a v následujících dvou letech byl jejím redaktorem. V roce 1915 byl nasazen v 1.světové válce na Balkáně. Po návratu se věnoval kulturní publicistice a v letech 1919–1927 byl vedoucím redaktorem divadelní rubriky deníku Tribuna. Publikoval rovněž v dalších periodikách, např. Scéna, Přítomnost, Lidové noviny, České slovo. Používal rovněž pseudonymy J. Albert a E. V. Prokop[3] a šifru K-ček. Jako divadelní kritik byl spolu s M. Ruttem a K. H. Hilarem obhájcem směru „civilismus“, oceňující všední záležitosti jedince a jeho vnitřní soukromí[4]. Byl významným představitelem české meziválečné kultury[5], patřil k blízkým přátelům bratří Čapků, Eduarda Basse a Františka Langera, byl členem kruhu „pátečníků“[6].
V letech 1927–1930 pracoval jako dramaturg a příležitostně i jako režisér Divadla na Vinohradech[7][8]. K dramaturgické práci jej přizval Karel Čapek[9]. Ve svých deseti režiích uplatňoval odvozený hilarovský postexpresionismus[10]. V roce 1931 se pokusil i o filmovou režii, avšak ve výsledku nebyl úspěšný[11][12]. Od roku 1938 žil v exilu u Londýna (v městečku Walton on Thames v domě zařízeném českým architektem a výtvarníkem Antonínem Heythumem[13]). V roce 1939 se stal redaktorem českého vysílání BBC, byl také šéfredaktorem časopisu Central-European Observer a tento vedl i po válce. Po válce se již do vlasti natrvalo nevrátil a od roku 1951 až do své smrti pracoval v Rádiu Svobodná Evropa (RFE), pro jehož rubriku „Hra týdne“ natočil téměř sto dramatických děl.
Jeho manželkou byla Rakušanka Illa Knina, majitelka pražské firmy na výrobu dámského prádla[11]. Jeho bratr Arnold Kodíček byl lékařem. Josef Kodíček byl židovského původu. Jeho prapředci v době pobělohorské přijali židovské náboženství, aby nemuseli emigrovat[14].
Citát
„ | Josef Kodíček, to je jméno, které už dnes nikomu nic neříká, ale po první válce to byl nejobávanější divadelní kritik s nesmírně vysokými a náročnými estetickými měřítky. | “ |
— Eduard Kohout[15] |
Dílo
Divadelní režie, výběr (Divadlo na Vinohradech)
- 1928 Sutton Vane: Tajemná loď
- 1928 August Strindberg: Otec
- 1929 G. B. Shaw: Hrdinové
- 1929 R. C. Sheriff: Konec cesty
- 1929 Tristan Bernard: Poklad páně Bernereauův
- 1929 Karel Čapek: R.U.R.
- 1929 Ferenc Molnár: Olympie
- 1930 F. Bruckner: Zločinci
Rozhlasové režie, výběr
- 1951 Ferdinand Peroutka: Šťastlivec Sulla, v titul. roli J. Kodíček, premiéra na RFE[16]
Filmografie, výběr
- 1930 Když struny lkají, režie Friedrich Fehér (podílel se na scénáři)
- 1931 Loupežník, režie (filmový režijní debut, připravil rovněž scénář)
- 1931 Obrácení Ferdyše Pištory, režie (společně s K. Poláčkem připravil i scénář)
- 1936 Golem, režie Julien Duvivier (podílel se na scénáři)
Literatura a publicistická činnost
- 1927 Václav Špála (monografie) – Praha: Aventinum, 1927
- 1927–1932 Nové české divadlo – čtyři svazky 1918–1926; 1927; 1928–1929; 1930–1932 (vyd. Dr. Ot. Štorch-Marien v edici Aventinum) – redigoval společně Dr. Miroslav Rutte a Josef Kodíček
- 1932 Předmluva k výboru povídek Ladislava Klímy Slavná Nemesis, s. 5–13
- 1937 Čtvrt století české činohry (studie – in Přítomnost č. 14–18)
- 2016 Kritické stati – Praha: Divadelní ústav, 2016
Překlady
- 1912 Rabbi Nachman: O synu služčině a synu královském; in: 1000 nejkrásnějších novel... č. 18. Praha: J. R. Vilímek, 1912
- 1920 Leonhard Frank: Člověk jest dobrý. Praha: Gustav Voleský, 1920. 137 S.
- Calaisští měšťané: scenická hra o třech dějstvích – Georg Kaiser. 1921–1931
- 1922 Ohnivý buben: africké drama žáru, barvy, hřmotu, vůní – F. T. Marinetti; přeložili Ugo Dadone a Josef Kodíček. Praha: Obelisk, 1922
- 1930 Ferdinand Bruckner: Zločinci (Die Verbrecher) – divadelní hra, přeložil pod pseudonymem E. V. Prokop[17]
- 1933 Lion Feuchtwanger: Úspěch (román) – Praha: František Borový, 1933
- 1934 Oppermannovi: román – Lion Feuchtwanger. Praha: F. Borový, 1934
- Je Mari Duganová vinna?: soudní přelíčení ve 3 dějstvích – Bayard Weiler. Rajhrad: Divadelní ochotnický spolek Ed. Vojana, 1935?
- 1951 Kuriéri, špicli, špióni – Heinz Kühne. Bratislava: Tatran, 1951
Odkazy
Reference
- ↑ a b Archivní katalog. katalog.ahmp.cz [online]. [cit. 2023-01-18]. Dostupné online.
- ↑ www.myheritage.cz [online]. [cit. 2023-01-18]. Dostupné online.
- ↑ František Kovářík: Kudy všudy za divadlem, Odeon, Praha, 1982, str. 356
- ↑ Kolektiv autorů: Dějiny českého divadla/IV., Academia, Praha, 1983, str. 107
- ↑ Páteční večer – Josef Kodíček a Svobodná Evropa. Vltava [online]. 2011-06-10 [cit. 2023-01-18]. Dostupné online.
- ↑ Marie Valtrová – Ota Ornest: Hraje váš tatínek ještě na housle?, Primus, Praha, 1993, str. 66–69, ISBN 80-85625-19-9
- ↑ Kolektiv autorů: Dějiny českého divadla/IV., Academia, Praha, 1983, str. 122, 254
- ↑ Redakce umělecké správy divadla: Čtvrtstoletí Městského divadla na Král. Vinohradech, jubilejní sborník, vyd. Městské divadlo na Král. Vinohradech, Praha, 1932, str. 116
- ↑ František Černý: Hraje František Smolík, Melantrich, Praha, 1983, str. 72
- ↑ Kolektiv autorů: Dějiny českého divadla/IV., Academia, Praha, 1983, str. 254
- ↑ a b Eduard Kohout: DIVADLO aneb SNÁŘ, Odeon, Praha, 1975, str. 145
- ↑ Jaroslav Brož, Myrtil Frída: Historie československého filmu v obrazech 1930–1945, Orbis, Praha, 1966, str. 26–27, 30
- ↑ Marie Valtrová – Ota Ornest: Hraje váš tatínek ještě na housle?, Primus, Praha, 1993, str. 66, ISBN 80-85625-19-9
- ↑ Marie Valtrová – Ota Ornest: Hraje váš tatínek ještě na housle?, Primus, Praha, 1993, str. 67, ISBN 80-85625-19-9
- ↑ Eduard Kohout: DIVADLO aneb SNÁŘ, Odeon, Praha, 1975, str. 144-5
- ↑ Panáček v říši mluveného slova [online]. 2005 [cit. 2023-01-18]. Dostupné online.
- ↑ V. Müller a kol.: Padesát let Městských divadel pražských 1907–1957, vyd. Ústřední národní výbor hl. m. Prahy, Praha, 1958, str. 156
Literatura
- B. Bezouška, V. Pivcová, J. Švehla: Thespidova kára Jana Pivce, Odeon, Praha, 1985, str. 60
- Jaroslav Brož, Myrtil Frída: Historie československého filmu v obrazech 1930–1945, Orbis, Praha, 1966, str. 17, 26–7, 30, 250, 253, 258, foto 42
- František Černý: Hraje František Smolík, Melantrich, Praha, 1983, str. 51, 72, 92, 118, 121, 124, 152, 184–6, 255
- František Černý: Kapitoly z dějin českého divadla, Academia, Praha, 2000, str. 265, ISBN 80-200-0782-2
- František Černý: Měnivá tvář divadla aneb Dvě století s pražskými herci, Mladá fronta, Praha, 1978, str. 164, 179
- Eduard Kohout: DIVADLO aneb SNÁŘ, Odeon, Praha, 1975, str. 144–5
- Kolektiv autorů: Dějiny českého divadla/IV., Academia, Praha, 1983, str. 34, 107, 122, 160, 204, 254, 270, 589, 591–2, 597–8, 600–4, 608–9, 614
- František Kovářík: Kudy všudy za divadlem, Odeon, Praha, 1982, str. 96, 185–6, 201, 205, 233–4, 238–9, 356
- V. Müller a kol.: Padesát let Městských divadel pražských 1907–1957, vyd. Ústřední národní výbor hl. m. Prahy, Praha, 1958, str. 131, 144–5, 147, 155–6, 164,
- Ladislav Pešek: Tvář bez masky, Odeon, Praha, 1977, str. 92, 94–5, 111, 193
- Redakce umělecké správy divadla: Čtvrtstoletí Městského divadla na Král. Vinohradech, jubilejní sborník, vyd. Městské divadlo na Král. Vinohradech, Praha, 1932, str. 116, 133–4
- Z. Sílová, R. Hrdinová, A. Kožíková, V. Mohylová: Divadlo na Vinohradech 1907–2007 – Vinohradský ansámbl, vydalo Divadlo na Vinohradech, Praha, 2007, str. 19, 43, 172–3, 193, ISBN 978-80-239-9604-3
- Ladislav Tunys: Dobrák od kosti Jindřich Plachta, vyd. Ametyst, Praha, 2003, str. 52, ISBN 80-85837-43-9
- Marie Valtrová – Ota Ornest: Hraje váš tatínek ještě na housle?, Primus, Praha, 1993, str. 49, 60, 63, 65–9, 80, 94, 100, 102, 182, 186, ISBN 80-85625-19-9
- Josef Kodíček – kritik čapkovské generace [rukopis] – Pavlína Kašubová. 1996
- Jiří Žák a kol.: Divadlo na Vinohradech 1907–2007 – Vinohradský příběh, vydalo Divadlo na Vinohradech, Praha, 2007, str. 153, 181, foto 154, ISBN 978-80-239-9603-6
Externí odkazy
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Josef Kodíček
- Soupis pražského obyvatelstva 1830–1910 (1920), rodina Hermanna Hodíčka *1866
- Čs.rozhlas: http://www.rozhlas.cz/cro6/dokument/_zprava/josef-kodicek-a-dramaticka-tvorba-na-rfe--905903
- BBC: http://www.bbc.co.uk/czech/specials/934_bbc_history/page2.shtml
- Kinobox: http://www.kinobox.cz/osoba/33634-josef-kodicek/filmografie
Média použitá na této stránce
Autor: Dragovit (of the collage), Licence: CC BY-SA 4.0
Both national flags of Austro-Hungary, the collage of flags of the Cisleithania (Habsburg Monarchy) and the Transleithania (Kingdom of Hungary)
Bundesdienstflagge (Flag of the federal authorities of Germany). Under German law, federal states, municipalities, institutions or private persons are not allowed to use this flag.
Josef Kodíček, český divadelní režisér a kritik