Josef Leopold Zvonař
Josef Leopold Zvonař | |
---|---|
![]() Josef Leopold Zvonař | |
Základní informace | |
Narození | 22. ledna 1824 Kublov ![]() |
Úmrtí | 23. listopadu 1865 (ve věku 41 let) nebo 22. listopadu 1865 (ve věku 41 let) Praha ![]() |
Příčina úmrtí | tuberkulóza |
Místo pohřbení | hřbitov Kublov |
Žánry | klasická hudba a opera |
Povolání | hudební skladatel, spisovatel, muzikolog, hudební pedagog a učitel |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fc/Rodny_dum_J_L_Zvonare_Kublov.jpg/220px-Rodny_dum_J_L_Zvonare_Kublov.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e3/Zvonar_grave_in_Kublov.jpg/220px-Zvonar_grave_in_Kublov.jpg)
![Hřbitov, vrch Velíz u Kublova](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/77/H%C5%99bitov_na_vrchu_Vel%C3%ADz.jpg/220px-H%C5%99bitov_na_vrchu_Vel%C3%ADz.jpg)
Josef Leopold Zvonař (22. ledna 1824 Kublov[1] – 22. listopadu 1865 Praha[2]) byl český hudební skladatel, teoretik a pedagog. Složil desítky písní, ale i mše, komorní skladby, sonáty a dvě opery; dodnes je známá píseň Vlastenské hory („Čechy krásné, Čechy mé…“), jejíž text napsal Václav Jaromír Picek. Řadu let vyučoval na varhanické škole a vyšší dívčí škole. Přispíval do časopisu Dalibor a vydal několik teoretických spisů. Spoluzakládal pěvecký sbor Hlahol. Většina jeho prací je dnes zapomenuta. Je však oceňován jako zakladatel české hudební pedagogiky, z níž později vyrostli další talentovaní hudebníci.
Život
Byl synem zednického tovaryše v Kublově u Berouna.[3] S hudbou se seznamoval již od útlého dětství zásluhou strýce a místních učitelů; postupně hrál na housle, klarinet, lesní roh a flétnu, od čtrnácti let také na klavír.[4] Rodiče si původně přáli, aby se vyučil krejčím, ale kublovský farář Josef Dmych poznal chlapcův talent a pomáhal mu v přípravě na studia. Po složení zkoušek u piaristů v Berouně odjel v sedmnácti letech do Prahy na přípravný učitelský kurs.[5]
Hudba ho ovšem lákala víc, a tak se roku 1842 přihlásil na varhanickou školu, kterou řídil Karel František Pitsch (Píč).[5] Začátky byly těžké. Zvonař se předchozí rok hudbě prakticky nevěnoval a jeho první výsledky byly tak špatné, že byl přijat pouze podmíněně.[4] Brzy se mu do cesty postavila i nemoc, kvůli které se dostal do finanční tísně. Ukázalo se, že víc než praktická hra na varhany, v níž měl jen průměrné výsledky, jeho talentu odpovídá spíš hudební teorie a skladba. Ředitel Pitsch si toho všiml a pomáhal mu. Roku 1844 mu na své škole nabídl místo asistenta a později druhého učitele zpěvu.[5] Učil tam šestnáct let[6] a v roce 1858, po Pitschově smrti, se na půl roku stal i zatímním ředitelem.[5]
V letech 1843–47 skládal zejména německé písně pro piano. Roku 1847 přednesl svou první skladbu v Cecilském spolku[5] (pojmenovaném podle svaté Cecilie, patronky hudebníků)[7], ale bez úspěchu. Později se zaměřil na zhudebňování českých básní, např. Čelakovského, Chmelenského a Picka.[5] Mimo jiné složil hudbu pro známou Pickovu píseň Vlastenské hory („Čechy krásné, Čechy mé“).[8] Během revoluce roku 1848 byl členem Svornosti.[5]
Od roku 1858 přispíval do hudebního časopisu Dalibor. Jeho články prozrazovaly sečtělost, dobrý úsudek a svědomitost autora.[6] Téhož roku navštívil Itálii přes Salcburk, Bavorsko a Tyrolsko; o cestě napsal reportáž pro Pražské noviny.[5]
Dokud neexistovaly české hudební spolky, účastnil se činnosti v německých spolcích Jednota cecilská nebo Žofínská akademie.[6] Roku 1861 se stal spoluzakladatelem a místopředsedou českého pěveckého sboru Hlahol.[9]
Po založení na Vyšší dívčí škole v Praze se na ní stal učitelem zpěvu. Od roku 1863 byl ředitelem kůru u sv. Trojice.[5] Na začátku roku 1865 pořádal pro Uměleckou besedu přednášky o lidových písních.[10]
Zemřel na tuberkulózu,[11] zčásti i v důsledku velkého pracovního vypětí.[6] Pohřben byl v rodné obci za velké účasti rodáků i členů Hlaholu.[12] Velký majetek nezanechal, jeho knihovnu zdědila Umělecká beseda.[6]
Význam
Josef Leopold Zvonař byl ve své době velmi známý a uznávaný. Dobový tisk přinesl např. zprávu, že pěvecký sbor v Kopidlně požádal v červnu 1865 mistra o svolení použít jeho jméno v názvu spolku. Zvonař odmítl se zdůvodněním, že taková čest náleží především osobnostem již zemřelým. S odvoláním na tento argument pak spolek přijal jeho jméno v prosinci téhož roku, po Zvonařově smrti.[13] 24. září 1871 byla na jeho rodném domě osazena pamětní deska.[14]
Již počátkem 80. let 19. století,[7] a tím spíše dnes, je Zvonařova tvorba již z větší části zapomenuta. Z dnešního pohledu je nutné ocenit hlavně jeho pedagogickou a organizátorskou činnost. Vytvořil základy české hudební pedagogiky a aktivně přispěl ke vzniku hudebních institucí a spolků. Na tyto základy pak navázali další talentovaní následovníci. Profesor Mirko Očadlík jej kdysi srovnal se současníkem Bedřichem Smetanou, který se narodil téhož roku: Pokud byl Smetana Mesiášem české hudby, pak Zvonař je jejím „Janem Křtitelem“ – tím, jak popularizoval hudbu v české veřejnosti a prohloubil její teoretický základ.[3]
Dílo
Zvonař je autorem šedesáti písní s německými i českými texty, třiceti mužských sborů, tří mší a několika menších chrámových skladeb, dvou sonát pro klavír a čtyř pro varhany, několika komorních skladeb, dvou oper (Lesní kaple 1860, Záboj 1859–62) a čtyř předeher pro orchestr.[6]
Přispíval do hudebního časopisu Dalibor.[6] Knižně vydal např.:[15]
- Hudební památky české (sborník písní)
- Johanna Dark, panna Orleánská (hudba k tragédii Viléma Gablera
- Navedení k snadnému potřebných kadencí skládání
- Příruční knížka při vyučování zpěvu pro I. třídu vyšších dívčích škol
- Společenský zpěvník český (texty sestavil Josef Bojislav Pichl)
- Základy harmonie a zpěvu (1861), první obsažnější česká kniha o hudbě[6]
- Zpěvy ku veškerým částem mše svaté
Píseň „Čechy krásné, Čechy mé“ se dočkala několika tištěných vydání, mimo jiné v letech 1939, 1940, 1942 a 1948.[15]
Odkazy
Reference
- ↑ Matriční záznam o narození a křtu
- ↑ Matriční záznam o úmrtí a pohřbu farnost při kostele Panny Marie Sněžné na Novém Městě pražském
- ↑ a b Josef Leopold Zvonař Archivováno 4. 3. 2016 na Wayback Machine. na kublov.sweb.cz
- ↑ a b Denní zprávy. Josef Leopold Zvonař †. Národní listy. 1865-11-25, roč. 5, čís. 264, s. 2. Dostupné online [cit. 2011-06-05].
- ↑ a b c d e f g h i Josef Leopold Zvonař. Světozor. 1874-06-19, roč. 8, čís. 25, s. 291. Dostupné online [cit. 2011-06-05].
- ↑ a b c d e f g h DEBRNOV, J. Vzpomínka na Josefa L. Zvonaře. In: HRUBÝ, Jaromír. Vzpomínky na paměť třicetileté činnosti Umělecké besedy 1863—1893. Praha: Umělecká beseda, 1893. Dostupné online. S. 51–52.
- ↑ a b Jos. Leop. Zvonař. Humoristické listy. 1882-11-25, roč. 24, čís. 47, s. 376. Dostupné online [cit. 2011-06-05].
- ↑ Text a notový zápis viz např.: ZVONAŘ, Josef Leopold. Zpěvníček pro dívčí školy. Praha: I. L. Kober, 1875. 120 s. Dostupné online. Kapitola Vlastenské hory, s. 13.
- ↑ TADRA, Ferdinand. Ku slavnosti pětadvacetiletého trvání pražského „Hlaholu“ (1861-1886). Světozor. 1886-04-23, roč. 20, čís. 20, s. 307–310. Dostupné online [cit. 2011-06-05].
- ↑ Z umělecké besedy. Národní listy. 1865-02-01, roč. 5, čís. 32, s. 2. Dostupné online [cit. 2011-06-05].
- ↑ Denní zprávy. Jos. Leop. Zvonař. Národní listy. 1865-11-24, roč. 5, čís. 263, s. 3. Dostupné online [cit. 2011-06-05].
- ↑ Dopisy. Z Kublova. Národní listy. 1865-11-30, roč. 5, čís. 269, s. 3. Dostupné online [cit. 2011-06-05].
- ↑ Z Kopidlna. Národní listy. 1865-12-02, roč. 5, čís. 272, s. 3. Dostupné online [cit. 2011-06-05].
- ↑ Slavnost odhalení pamětní desky a svěcení pomníku Zvonaře. Národní listy. 1871-09-18, roč. 11, čís. 256, s. 2. Dostupné online [cit. 2011-06-05].
- ↑ a b Viz seznam prací v Národní knihovně
Literatura
- Československý hudební slovník osob a institucí II. (M–Ž), 1965, Státní hudební vydavatelství, Praha, s. 1010
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Josef Leopold Zvonař na Wikimedia Commons
Autor Josef Leopold Zvonař ve Wikizdrojích
Encyklopedické heslo Zvonař, Josef Leopold v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Josef Leopold Zvonař
Média použitá na této stránce
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/FIAV_100000.svg/23px-FIAV_100000.svg.png)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/18/FIAV_000100.svg/23px-FIAV_000100.svg.png)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/32/FIAV_110000.svg/23px-FIAV_110000.svg.png)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/FIAV_100000.svg/23px-FIAV_100000.svg.png)
House colours of the House of Habsburg
Portrait of Josef Leopold Zvonař (1824 - 1865), Czech composer and teacher of music
Autor: Jasno330, Licence: CC BY-SA 4.0
Hřbitov na Velízi nad Kublovem, kde je pochován J. L. Zvonař.
Autor: Jik jik, Licence: CC BY-SA 4.0
Hrob hudebního skladatele Josefa Leopolda Zvonaře na hřbitově v Kublově, okres Beroun
Autor: Jik jik, Licence: CC BY-SA 4.0
Předmětem tohoto obrázku je kulturní památka České republiky evidovaná
v Ústředním seznamu kulturních památek pod rejstříkovým číslem: