Julie Reisserová
Julie Reisserová | |
---|---|
![]() | |
Základní informace | |
Rodné jméno | Julie Kühnelová |
Narození | 9. říjen 1888 Praha ![]() |
Úmrtí | 25. února 1938 (ve věku 49 let) Praha ![]() |
Žánry | klasická hudba |
Povolání | hudební skladatelka, básnířka, hudební kritička a spisovatelka |
Manžel(ka) | JUDr. Jan Reisser |
Rodiče | Vojtěch Khünel |
Příbuzní | bratr Ing. Vojtěch Kühnel |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Julie Reisserová, rozená Kühnelová (9. října 1888 Praha[1] – 25. února 1938 Praha[2]) byla česká hudební skladatelka, básnířka a kritička.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/3/3d/Julie_Reisserov%C3%A1_%28Pestr%C3%BD_t%C3%BDden_1938%29.jpg)
Život
Narodila se v pražském Starém Městě, v měšťanské rodině oficiála zastavárny Adalberta Kühnela (1859—1905) a matky Marie, rozené Neanderové (1862—??),[1] jako mladší ze dvou sourozenců.[3] Širší rodině snad patřil dům U Mouřenína v Mostecké ulici 5/282[zdroj?] (dcera Julie se narodila na Starém Městě, v Konviktské ulici 14/296[1]). Původně studovala hru na klavír u Adolfa Mikeše a operní zpěv (byla dramatický soprán) u Richarda Figara. Vinou přílišné námahy přišla o hlas a studium ukončila. Později složila státní zkoušky z angličtiny a francouzštiny a učila jazyky.
Byla členkou Hudebního klubu, ve kterém se od počátku roku 1911 pod vedením svého učitele Zdenka Nejedlého scházeli jeho žáci - příznivci díla Richarda Wagnera. [4][5]. Mezi členy patřili například Vladimír Helfert, Otakar Zich, Ferdinand Peroutka, Emil Axman nebo Karel Boleslav Jirák. K dalším oblíbencům členů klubu patřil Gustav Mahler.[6]
V letech 1919-1921 studovala skladbu v Praze u Josefa Bohuslava Foerstera. Ve studiích pokračovala v Bernu u Ernsta Hohlfelda, kde studovala i dirigování, a v Paříži u Alberta Roussela (1924-1929) a u Nadii Boulanger. Díky těmto kontaktům zajistila například světovou premiéru Rousselovy opery Odkaz tety Karolíny (Le Testament de la tante Caroline) v Olomouci dne 14. listopadu 1936 (18. dubna 1937 pak v Praze [7]) Pro tuto příležitost též přeložila libreto opery do češtiny.
V roce 1921 se provdala za českého diplomata JUDr. Jana Reissera (nar. 1891) a pobývala s ním ve Švýcarsku (Ženeva, Bern, 1921-1929), v Srbsku (Bělehrad, 1930-1933) a v Dánsku (Kodaň, 1933-1936). Do Lidových novin a Tempa psala referáty o kulturním a především hudebním dění v místech svého působení.
Její díla byla uváděna ve dvacátých a třicátých letech v řadě evropských měst (Bern, Paříž, Ženeva, Kodaň) a ve Filadelfii, většinou spolu s díly dalších českých autorů v rámci koncertů české hudby.
Dne 23. dubna 1937 měla přednášku Žena - skladatelka ve vídeňském Der Bund österreichischer Frauenvereine (Rakouský ženský spolek).
Její manžel o ní napsal vzpomínky Léta s Julkou (nevydáno).
Dílo
Hudební dílo
- orchestrální skladby
- Suita pro orchestr 1928-1931,
- Pastorale Maritimo pro orchestr 1933,
- Předjaří 1936,
- klavírní skladby
- Esquisses : pro sólové piano, Kobenhavn : Skandinavisk og Borups Musikforlag, 1935,[8]
- Deux Allegros (rukopis)
- vokální skladby
- Březen : cyklus písní s orchestrem, klavírní výtah Emil Hájek, Kobenhavn : Skandinavisk og Borups Musikforlag, 1934
- Pod sněhem (Sous la neige) 1936 - cyklus písní s klavírem na texty čínské poesie
- Slavnostní den : ženský sbor na vlastní text, 1936, věnováno Františce Plamínkové
Básně
- In Margine Vitae - výběr básní psaných v češtině, němčině, francouzštině a angličtině, 1934
Odkazy
Článek vznikl s využitím materiálů z Digitálního archivu časopisů ÚČL AV ČR, v. v. i. (http://archiv.ucl.cas.cz/).
Reference
- ↑ a b c Matrika narozených, sv. Jiljí, snímek 120, Záznam o narození a křtu [online]. Praha: Archiv hl. m. Prahy [cit. 2020-02-05]. Dostupné online.
- ↑ Julie Reisserová zemřela. Národní politika. 26. 2. 1938, s. 1. Dostupné online.
- ↑ Policejní ředitelství I, konskripce, karton 263, obraz 618 [online]. Praha: Národní archiv [cit. 2020-02-05]. Dostupné online.
- ↑ heslo Zdeněk Nejedlý ve Slovníku české literatury po roce 1945
- ↑ HELFERT, Vladimír. Hudební věda na naší Universitě. Smetana. 1911, roč. 1, čís. 4/5, s. 71–74. Dostupné online.[nedostupný zdroj]
- ↑ VACKOVÁ, Jiřina. Ó, božské umění, děkuji ti!. Lidové noviny. 9. říjen 1993, s. VII.
- ↑ Operní premiéry ve Státní opeře Praha
- ↑ REISSEROVÁ, Julie. Esquisses [online]. Skandinavisk og borups musikforlag [cit. 2022-05-09]. Dostupné online.
Literatura
- ZÁVADA, Vilém. Skladatelka Julie Reisserová o sobě. Rozpravy Aventina. 1931, roč. 7, čís. 6, s. 34–35. Dostupné online.
- VACKOVÁ, Jiřina. Julie Reisserová : osobnost a dílo. Praha: A. J. Boháč, 1948.
- VACKOVÁ, Jiřina. Ó, božské umění, děkuji ti!. Lidové noviny. 9. říjen 1993, s. VII.
- Jean-Paul C. Montagnier, "Autour de la Pastorale maritimo de Julie Reisserová (1888-1938)," Revue belge de musicologie, 74 (2020), pp. 143–166.
Externí odkazy
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Julie Reisserová
- Pobytová přihláška pražského magistrátu
- Životopisná poznámka s výčtem díla (anglicky)
Média použitá na této stránce
Autor: Dragovit (of the collage), Licence: CC BY-SA 4.0
Both national flags of Austro-Hungary, the collage of flags of the Cisleithania (Habsburg Monarchy) and the Transleithania (Kingdom of Hungary)
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
Julie Reisserová (Pestrý týden 1938)