Karel Otčenášek
Jeho Excelence ThLic. Karel Otčenášek, PaedDr. h. c. GCLJ | |
---|---|
23. královéhradecký biskup duchovní převor českého velkopřevorství | |
Církev | Římskokatolická církev |
Diecéze | Královéhradecká diecéze |
Jmenování | 21. prosince 1989 |
Emeritura | 6. června 1998 |
Předchůdce | Mořic Pícha |
Nástupce | Dominik Duka |
Heslo | „Caritas Dei, patientia Christi, honorificentia populi nostri“ „Láska Boží,trpělivost Kristova,čest našeho lidu“ |
Znak | ![]() |
Svěcení | |
Služby | Osobní arcibiskup |
Kněžské svěcení | 17. března 1945 |
Biskupské svěcení | 30. dubna 1950 světitel Mořic Pícha |
Osobní údaje | |
Země | ![]() |
Datum narození | 13. dubna 1920 |
Místo narození | České Meziříčí![]() |
Datum úmrtí | 23. května 2011 (ve věku 91 let) |
Místo úmrtí | Hradec Králové![]() |
Místo pohřbení | Hradec Králové |
Národnost | Česká |
Povolání | ![]() |
Alma mater | Papežská lateránská univerzita |
Řády a ocenění | Řád Tomáše Garrigua Masaryka ![]() |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Karel Otčenášek (13. dubna 1920 České Meziříčí – 23. května 2011 Hradec Králové) byl 23. biskup královéhradecký (1990–1998), osobní arcibiskup (od roku 1998) a duchovní převor českého velkopřevorství Vojenského a špitálního řádu svatého Lazara Jeruzalémského. Od března 2005 byl prvním služebně nejstarším biskupem na světě, o severokorejském Francisi Hong Yong-ho, narozeném v roce 1906, od roku 1962 nejsou žádné zprávy[p 1].
Život
Karel Otčenášek se narodil 13. dubna 1920 v Českém Meziříčí do věřící rodiny Františka a Žofie Otčenáškových jako nejstarší bratr tří dívek (Marie, Anna, Eva). Jeho otec byl kolářem, matka v domácnosti. V rodné obci vychodil obecnou školu a jeden rok měšťanské školy. V roce 1931 odešel do Prahy, kde studoval na jesuitském církevním gymnáziu v Praze-Bubenči díky pomoci od tehdejšího děkana v Českém Meziříčí. Studium zakončil po osmi letech maturitou s vyznamenáním v roce 1939. Téhož roku začal studium bohosloví v královéhradeckém diecésním semináři, ale již po měsíčním studiu odešel na popud biskupa Mořice Píchy do římského Nepomucena, kde absolvoval Lateránskou univerzitu a dosáhl licenciátu teologie (ThLic.). Tato šestiletá studia probíhala během druhé světové války, Otčenášek se stal příslušníkem zahraniční československé armády, ale do služby již z důvodu blížícího se konce války nenastoupil. V Římě byl 17. března 1945 vysvěcen na kněze a do vlasti se navrátil v září téhož roku. Stal se kaplanem v Týnci nad Labem (přibližně září 1945–únor 1948), poté působil do jara 1949 v Horní Rovni u Pardubic a od jara 1949 nastoupil jako administrátor v Žamberku po zatčení tamějšího děkana Josefa Jakubce.
Od října 1949 do června roku 1950 zastával funkci vicerektora diecézního semináře v Hradci Králové. Po zrušení semináře působil do jara r. 1951 jako administrátor velké vrchlabské farnosti. V neděli 30. dubna 1950 byl bez tehdy nutného státního souhlasu, ale se souhlasem tehdejšího papeže Pia XII. vysvěcen v kapli sv. Karla Boromejského královéhradecké biskupské residence Dr. Mořicem Píchou na biskupa. Obřadu asistovali profesoři hradeckého semináře Dr. Hájek a Dr. Gregor, dále byli přítomni ještě ThDr. František Novák, ThLic. Rudolf Rykýř a vikarista konzistoře P. Stanislav Zeman. V době svého svěcení neměl ještě ani dodnes běžně požadovaný věk 30 let, ani potřebných 5 let pastorační činnosti. Státní aparát toto nepovolené svěcení později zhodnotil jako protistátní činnost a velezradu.
Od jara 1951 byl po 2 a 1/2 roku násilně držen v internačním táboře pro kněze a řeholníky v Želivě. Tam byl spolu s biskupem Tomáškem a spirituálem olomouckého semináře Šuránkem držen odděleně od ostatních spoluvězňů, kněží a řeholníků. V listopadu 1953 byl převezen do vyšetřovací vazby v Pardubicích.
V letech 1951–1962 byl komunistickým režimem ČSSR vězněn pro vlastizradu (Pardubice, Hradec Králové, Mírov, Leopoldov, Kartouzy...). Po propuštění nejdříve pracoval v různých manuálních zaměstnáních (od roku 1962 do roku 1965 byl dělníkem v mlékárně v Opočně), a tajně působil jako kněz, posléze začal působit jako kněz oficiálně (1965–1968 duchovní správa v Trmicích, 1968–1973 duchovní správa v Hradci Králové – Plotiště nad Labem, 1973–1990 opět Trmice[p 2]). V červenci 1968 byl soudně rehabilitován a rozsudek z padesátých let zrušen jako nezákonný.
Teprve po roce 1989 se mohl ujmout biskupského úřadu, pro nějž byl určen již před 40 lety. Dne 27. ledna 1990 byl oficiálně uveden do úřadu 23. sídelního biskupa královéhradecké diecéze a sídelním biskupem byl do 26. září 1998, kdy byl vystřídán biskupem Dominikem Dukou. V rámci Československé biskupské konference se stal předsedou pro duchovenstvo a předsedou komise Justicia et Pax České biskupské konference. Pro jeho zásluhy mu byl papežem Janem Pavlem II., jehož byl osobním přítelem, v roce 1998 udělen osobní titul arcibiskupa.
V roce 1995 obdržel Řád TGM I. třídy. Věnoval se odškodnění politických vězňů a sepsání jejich životů. Byl patronem IKUE (Mezinárodní sdružení katolických esperantistů) a duchovním převorem Českého velkopřevorství Řádu svatého Lazara.
Roku 1998 byl přijat do Vojenského a špitálního řádu sv. Lazara Jeruzalémského a jmenován duchovním převorem jeho českého velkopřevorství. V této funkci působil do roku 2004 a navázal tak na svého předchůdce Mořice Píchu, který byl duchovním převorem řádu do roku 1956. Byl nositelem církevního velkokříže tohoto řádu.
Zemřel zaopatřen svátostmi, 23. května 2011 v 21.45 h v biskupské rezidenci v Hradci Králové.[1]. Pohřben je v kryptě katedrály svatého Ducha v Hradci Králové.
Biskupská genealogie
Následující tabulka obsahuje genealogický strom, který ukazuje vztah mezi svěcencem a světitelem – pro každého biskupa na seznamu je předchůdcem jeho světitel, zatímco následovníkem je biskup, kterého vysvětil.[2] Rekonstrukcím a vyhledáním původu v rodové linii ze zabývá historiografická disciplína biskupská genealogie.
- kardinál Scipione Rebiba
- kardinál Giulio Antonio Santorio
- kardinál Girolamo Bernerio, OP
- arcibiskup Galeazzo Sanvitale
- kardinál Ludovico Ludovisi
- kardinál Luigi Caetani
- kardinál Ulderico Carpegna
- kardinál Paluzzo Paluzzi Altieri Degli Albertoni
- papež Benedikt XIII.
- papež Benedikt XIV.
- arcibiskup Enrico Enríquez
- arcibiskup Manuel Quintano Bonifaz
- kardinál Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda
- kardinál Giuseppe Maria Doria Pamphilj
- papež Pius VIII.
- papež Pius IX.
- kardinál Gustav Adolf von Hohenlohe-Schillingsfürst
- arcibiskup Salvatore Magnasco
- arcibiskup Gaetano Alimonda
- arcibiskup Teodoro Valfrè di Bonzo
- arcibiskup František Kordač
- arcibiskup Karel Kašpar
- biskup Mořic Pícha
- Karel Otčenášek
Galerie
- Karel Otčenášek na Velehradě, srpen 1970
- Karel Otčenášek v roce 2008
- Karel Otčenášek v roce 2009
- Karel Otčenášek v roce 2009
- Karel Otčenášek na jaře 2010
- Karel Otčenášek na podzim 2010
- Karel Otčenášek – z pohřbu v roce 2011
Odkazy
Poznámky
Reference
- ↑ http://zpravy.idnes.cz/zemrel-arcibiskup-karel-otcenasek-d5p-/domaci.asp?c=A110524_080553_hradec-zpravy_cen
- ↑ SODANO, Angelo. Ordinazione episcopale di Mons. Dominique Mamberti: Omelia del cardinale Angelo Sodano. L'Osservatore Romano. 2002-07-03, s. 4. Dostupné online [cit. 2022-10-30]. (italsky)
Literatura
- TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století : II. díl : K-P. Praha ; Litomyšl: Paseka ; Petr Meissner, 1999. 649 s. ISBN 80-7185-246-5. S. 502.
- HANUŠ, Jiří. Malý slovník osobností českého katolicismu 20. století s antologií textů. Brno: Centrum pro studium demokracie a kultury, 2005. 308 s. ISBN 80-7325-029-2.
- OTČENÁŠEK, Karel; SVOBODA, Bohumil. Víra je můj pevný hrad : rozhovory s arcibiskupem Karlem Otčenáškem a jeho přáteli. Praha: Vyšehrad, 2004. 291 s. ISBN 80-7021-741-3.
- GÁLIS, Radek. Moje stoleté Československo. České Budějovice: Radek Gális ve spolupráci s nakladatelstvím Eliška Štěpánová - Měsíc ve dne, 2018. ISBN 978-80-907024-8-6.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Karel Otčenášek na Wikimedia Commons
Osoba Karel Otčenášek ve Wikicitátech
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Karel Otčenášek
- Seznam prací o Karlu Otčenáškovi v Bibliografii dějin českých zemí (Historický ústav AV ČR)
- Životopis na Cirkev.cz
- ČT: Portréty Karel Otčenášek, arcibiskup (2005)
- Arcibiskup Karel Otčenášek (youtube) ve fotografiích pocházejících z akcí Diecézního centra pro seniory Hradec Králové
- Vzpomínkové video z posledního rozloučení – 3. června 2011 katedrála Sv. Ducha [FULL HD]
Předchůdce: Mořic Pícha | ![]() | 23. biskup královéhradecký od 21. prosince 1989 do 6. června 1998 | ![]() | Nástupce: Dominik Duka |
Předchůdce: Jan Anastáz Opasek | ![]() | Duchovní převor Českého velkopřevorství Vojenského a špitálního řádu sv. Lazara Jeruzalémského od 1998 do 2004 | ![]() |
Média použitá na této stránce
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
Autor: Jan Jankovič, Licence: CC BY-SA 3.0
Již vážně nemocný Karel Otčenášek. Cca 1 rok před úmrtím.
Stužka: Řád Tomáše Garrigua Masaryka I třídy – Česká republika (od roku 1994).
Autor: Jan Jankovič, Licence: CC BY-SA 3.0
Karel Otčenášek při předávání obětních darů.
Autor: Jan Jankovič, Licence: CC BY-SA 3.0
Karel Otčenášek již vážně nemocen na vozíku.
Autor: Evžen Policer, Licence: CC BY-SA 4.0
Biskup Karel Otčenášek, Diecézní pouť Velehrad srpen 1970
Autor: Theatinus, Licence: CC BY-SA 4.0
Coat of arms of Czech Grand Priory of the Orléans obedience of the Military and Hospitaller Order of Saint Lazarus of Jerusalem
Autor: David Liuzzo, Licence: Attribution
Wappen des Bistums Königgrätz
Autor: Frydolin (Prosím v případě využití fotografie mimo projekty WMF o uvedení titulku "Vít Luštinec, Wikipedia" / Please credit as "Vít Luštinec, Wikipedia" in case you use this outside WMF projects.), Licence: CC BY-SA 3.0
arcibiskup Karel Otčenášek, z jeho pohřeb 3. června 2011
Autor: Tomáš Urban, Licence: CC BY-SA 3.0
Coat of arms of Archbishop (personal title) cs:Karel Otčenášek, Bishop of Hradec Králové
Autor: Jan Jankovič, Licence: CC BY-SA 3.0
Mons. Karel Otčenášek na mši sv. v Hradci Králové při Diecézním setkání seniorů a jejich přátel, 14. 6. 2008