Kateřina Tučková
Mgr. Kateřina Tučková, Ph.D. | |
---|---|
(c) Robert Hédervári, CC BY-SA 3.0 | |
Narození | 31. října 1980 (43 let) Brno |
Povolání | spisovatelka, kurátorka sbírky, historička umění a kurátorka |
Alma mater | Filozofická fakulta Univerzity Karlovy (2006–2014) Gymnázium Brno, třída Kapitána Jaroše 14 Filozofická fakulta Masarykovy univerzity |
Témata | literární tvorba, próza, dějiny umění a kulturní událost |
Významná díla | Vyhnání Gerty Schnirch Žítkovské bohyně |
Ocenění | Cena čtenářů (2010) Cena Josefa Škvoreckého (2012) Česká kniha (2013) Cena čtenářů (2013) Cena Jihomoravského kraje (2015) … více na Wikidatech |
Manžel(ka) | Robert Hédervári |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Kateřina Tučková (* 31. října 1980, Brno) je česká spisovatelka, historička umění, kurátorka galerie současného umění a v letech 2015–2018 programová ředitelka festivalu Meeting Brno.
Život
Kateřina Tučková žila do šesti let věku v Moutnicích, dětství poté prožila v Kuřimi[1]. Když žila v oblasti brněnské ulice Cejl, jež bývá nazývána brněnským Bronxem kvůli nynější početné romské komunitě, pátrání po historii této části města ji přivedlo k námětu jejího prvního románu Vyhnání Gerty Schnirch.[1] V květnu roku 1945 odtamtud byly vyhnány německé rodiny a zařazeny do takzvaného brněnského pochodu smrti.[2] Osobně se zúčastnila vzpomínkového pochodu za tyto vyhnance a uvedla, že jí tato aktivita pomáhala v autorské tvorbě.[3]
Pochází ze čtyř sester.[1] Když byla ještě dítě, její otec spáchal sebevraždu.[1] Po maturitě na Gymnáziu na tř. Kapitána Jaroše v Brně[4] vystudovala dějiny umění a bohemistiku na Filozofické fakultě Masarykovy univerzity.[5]
Doktorská studia na Ústavu pro dějiny umění Filozofické fakulty Univerzity Karlovy v Praze absolvovala v roce 2014 obhajobou disertační práce Skupina Radar.[6] Jako motivaci k studiu uvedla, že se profesionálně věnuje současnému umění i období po roce 1945, kde ji zajímá „doba temna“ 50. let. Na konci té doby někteří členové Skupiny 42 založili skupinu Radar.[7]
Jako kurátorka vedla Kateřina Tučková brněnskou galerii ARSkontakt[8] zaměřenou na nejmladší generaci umělců (2004–2006) a každoročně pořádala celostátní konfrontaci mladých malířů spojenou s Cenou ARSkontakt (2004–2011). Posléze byla kurátorkou Výstavní síně Chrudim[8] (2010–2018), nadále spolupracuje s řadou soukromých i veřejných galerií.
V roce 2015 byla hostem 16. ročníku Měsíce autorského čtení.
V roce 2015 se stala jednou z tváří Jsme v tom společně, kampaně iniciativy HateFree Culture.[9][10][11][12]
V roce 2015 byla také iniciátorkou a do roku 2018 i programovou ředitelkou multižánrového kulturního festivalu Meeting Brno.[13] Festival se koná každoročně na konci května a nabízí platformu pro setkání zástupců různých názorů, kultur a náboženství. Jeho program sestává z diskusních fór s inspirativními hosty a množství uměleckých vystoupení, která rozvíjejí hlavní festivalové téma.
Kateřina Tučková je vdaná za Roberta Hédervári.[14] Žije v Praze a v Brně.[3]
Dílo
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e2/Kate%C5%99ina-Tu%C4%8Dkov%C3%A1-Brno2013e.jpg/200px-Kate%C5%99ina-Tu%C4%8Dkov%C3%A1-Brno2013e.jpg)
Beletrie
Vyhnání Gerty Schnirch
Do povědomí veřejnosti vstoupila svou druhou knihou, románem Vyhnání Gerty Schnirch, který vydalo nakladatelství Host v roce 2009. V románu v němž zpracovala osud německé dívky vyhnané v květnu 1945 ze svého domova v tzv. „Brněnském pochodu smrti“. Kniha byla nominována na Cenu Jiřího Ortena a Cenu Josefa Škvoreckého. Nakonec získala čtenářskou cenu Magnesia Litera za rok 2010. Od října 2014 uvádělo adaptaci románu brněnské HaDivadlo, v režii Mariána Amslera.[15] V roce 2013 vydalo audioknihu nakladatelství OneHotBook.[16]
Žítkovské bohyně
V knize Žítkovské bohyně, vydané poprvé nakladatelstvím Host v roce 2012, se znovu zaměřila na českou historii, když v ní zachytila příběh výjimečného rodu léčitelek z oblasti Bílých Karpat, tzv. bohyň, někdy také nazývaných čarodějnice. Tento rod přežil čarodějnické procesy v 17. století, útlak církví a soudy během 19. století i dobu protektorátní totality, ale nakonec byl zdevastován komunistickým režimem. Za román získala řadu cen, například Cenu Josefa Škvoreckého a Magnesia Litera.
Román vyšel v říjnu 2012 v nakladatelství OneHotBook i jako audiokniha. Jeho divadelní adaptace v režii Doda Gombára se hrála od roku 2014 v Městském divadle Zlín.[17] Kniha byla přeložena do třinácti jazyků. V roce 2014 vyšla v ukrajinštině v nakladatelství Komora v Kyjevě, také v makedonštině ve Skopje[18] a polsky v nakladatelství Aféra. Románu Žítkovské bohyně, který vyšel v březnu 2012, se do července 2013 prodalo 50 000 výtisků bez započítání elektronické verze. Filmová práva zakoupila společnost Bionaut.
Fabrika
Kniha líčí příběh Johanna Heinricha Offermanna, jednoho z nejvýznamnějších brněnských textilních podnikatelů a jeho potomků, povýšených do šlechtického stavu. V příběhu je barvitě popsána i rodinná historie rodu Offermannů a odráží se zde i celá 250 let trvající minulost města, nazývaného pro textilní minulost moravským Manchesterem. Publikace vyšla u příležitosti výstavy Brno – moravský Manchester, uspořádané v letech 2014 a 2015 v Moravské galerii v Brně a byla vydána nakladatelstvím Host v roce 2014.
Bílá Voda
Román líčí příběh ženy, kterou zklamal „světský“ život, a proto vstoupila do kláštera v Bílé Vodě. Na pozadí současného dění popisuje také dějiny řádových komunit od zrušení řeholních řádů přes jejich obnovení až do současnosti. Simuluje texty historických dokumentů, které však nejsou autentické, ale fabulované. Vydalo také nakladatelství Host v roce 2022.
Divadelní hry
Vitka
Divadelní hra volně inspirovaná osudem brněnské hudební skladatelky a dirigentky Vítězslavy Kaprálové, která se dokázala prosadit v oboru, který byl ve své době vyhrazen pouze mužům. Divadelní hra je doprovázena hudbou Petra Hromádky a několika úryvky ze skladeb Bohuslava Martinů a Vítězslavy Kaprálové. Scénář vyšel i v knižní podobě. Vydalo nakladatelství Host v roce 2018.
Hra byla uvedena v Divadle Husa na provázku v roce 2018. Režii měla Anna Petrželková.[19] Titulní roli ztvárnila Tereza Marečková, která za ni byla nominována na Cenu divadelní kritiky v kategorii Ženský herecký výkon roku 2018[20] a také obdržela Cenu divadelních novin za herecký výkon sezony bez ohledu na žánry.[21]
Další dílo
Ze slovenštiny přeložila v roce 2015 román Veroniky Šikulové Místa v síti.
Své romány píše v průměru tři roky, o tématu si dělá rozsáhlé rešerše.[1]
Ocenění
- 2010
- Knižní klub – cena čtenářů (Vyhnání Gerty Schnirch)
- nominace na Cenu Jiřího Ortena (Vyhnání Gerty Schnirch)
- nominace na Literu za prózu v rámci Magnesia Litera (Vyhnání Gerty Schnirch)
- 2012 – Literární Cena Josefa Škvoreckého (Žitkovské bohyně)
- 2013
- Cena čtenářů České knihy (Žitkovské bohyně)
- Magnesia Litera – Kosmas cena čtenářů (Žitkovské bohyně)
- 2017 – Cena za svobodu, demokracii a lidská práva, udělil Ústav pro studium totalitních režimů[22]
- 2018 – Literární cena Premio Salerno Libro d`Europa, udělená italským festivalem v Salernu
- 2022 – Státní cena za literaturu (za román Bílá Voda s přihlédnutím k dosavadní literární tvorbě)[23]
Kritická recepce
Kritické recepci próz Kateřiny Tučkové se věnují diplomové práce Pavly Hartmannové a Terezy Haasové.[24][25]
Seznam děl
Beletrie
- Montespaniáda. Ilustrace Tereza Janečková. Brno: Větrné mlýny, 2006. 162 s. ISBN 80-86907-33-3.
- Poslední večer in: Ty, která píšeš, Čítanka současné české ženské prózy. Artes Liberales, Vltavín, 2008. ISBN 978-80-254-1724-9 (povídka)
- Vyhnání Gerty Schnirch. Brno: Host, 2009. 413 s. ISBN 978-80-7294-315-9.
- Žítkovské bohyně. Brno: Host, 2012. 456 s. ISBN 978-80-7294-528-3.
- Fabrika. Host, 2014
- Cesta, in: Miliónový časy. Povídky pro Adru. Praha : Argo, 2014. ISBN 978-80-257-1029-6 (povídka)
- Fajnová frajlenka, in: Krvavý Bronx. Brno 2020 (povídka)
- Bílá Voda. [s.l.]: Host, 2022. 688 s. ISBN 978-80-275-1057-3.
Knihy pro děti
- Co skrývá les, 2022
Divadelní hry
- Vitka – vyšlo i knižně, Host 2018
- Bratr spánku – dramatizace románu rakouského autora Roberta Schneidera, Švandovo divadlo na Smíchově, 2018
Spoluautorství
- TUČKOVÁ Kateřina, HÉDERVÁRI Robert. Můj otec Kamil Lhoták. Praha: Vltavín, 2008. ISBN 978-80-86587-30-1 (beletrizovaný životopis malíře Kamila Lhotáka napsaný spolu s jeho synem, Kamilem Lhotákem ml.)
- POLLACK Martin, TUČKOVÁ Kateřina, KRATOCHVÍL Jiří, FILIP Ota. Brněnský pochod smrti. 2012. ISBN 978-80-7443-044-2 (sborník o vyhnání brněnských Němců)
- KOLEČEK Michal: Na hraně příběhu – Sochy v ulicích. Libreto TUČKOVÁ Kateřina. Brno: Dům umění, 2013. ISBN 978-80-7414-652-7 (čtrnáct příběhů lemujících místní dějiny dvacátého století)
- TUČKOVÁ Kateřina, BŘEZINOVÁ Andrea, ZAPLETAL Tomáš. Fabrika. Brno : Host, 2014. ISBN 978-80-7491-479-9 (příběh textilních baronů z moravského Manchesteru, novela doprovázející výstavní projekt „Brno – moravský Manchester“ v Moravské galerii v Brně)
- FUČÍKOVÁ, Renáta, KŘÍŽOVÁ, Lenka, TUČKOVÁ, Kateřina. Hrdinky – Příběhy významných českých žen. Universum, 2020. ISBN 978-80-242-6888-0
Odborná literatura
- Michael Rittstein – Práce na papíře, 2005
- Nová trpělivost: Hranice ustupují, 2007
- Jaroslav Valečka, Praha 2007
- Radim Malát, 2007
- Slovem i obrazem, 2008
- Ohlédnutí za dílem Dobroslava Folla, 2008
- Normální malba, 2009
- Věra Sládková, prozaické dílo, 2009 (studie díla Věry Sládkové)
- TRANSFER, 2008
- Katalogy výstav Výstavní síně Chrudim (2010 – )
- STUCK!!, 2014
- Bezelstně provokativní umění Aleny Kupčíkové, 2015
Reference
- ↑ a b c d e HLOUŠKOVÁ, Lenka. Spisovatelka Kateřina Tučková: Zlomily to bohyně. Novinky.cz [online]. Borgis, 2015-03-29 [cit. 2015-08-14]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2015-07-21.
- ↑ O autorce. Kateřina Tučková [online]. [cit. 2023-01-05]. Dostupné online.
- ↑ a b HAVLÍKOVÁ, Magdalena. Šla jsem pochod smrti jako moje hrdinka, říká spisovatelka Tučková. iDNES.cz [online]. 2013-08-12 [cit. 2022-04-25]. Dostupné online.
- ↑ Kateřina Tučková: Brno je pořád se mnou. iBrno - zpravodajský portál města Brna [online]. [cit. 2023-01-05]. Dostupné online.
- ↑ FIALOVÁ, Alena a kol. V souřadnicích mnohosti. Česká literatura první dekády jednadvacátého století v souvislostech a interpretacích.. 1. vyd. Praha: Academia, 2014. 817 s. Dostupné online. ISBN 978-80-200-1630-0. Kapitola Medailony autorů, s. 785.
- ↑ TUČKOVÁ, Kateřina. Skupina RADAR. dspace.cuni.cz. 2014-09-03. Dostupné online [cit. 2023-01-05].
- ↑ Spisovatelka a kunsthistorička Kateřina Tučková. web.archive.org [online]. 2017-01-14 [cit. 2023-01-05]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2017-01-14.
- ↑ a b Ostatní aktivity. Kateřina Tučková [online]. [cit. 2023-01-05]. Dostupné online.
- ↑ Archivovaná kopie. www.hatefree.cz [online]. [cit. 2015-11-27]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2015-11-26.
- ↑ SLÍŽEK, David. Postřílet, utopit, zakopat. Kampaň se zaměřila na nenávist v online diskusích. Lupa.cz [online]. [cit. 2023-01-05]. Dostupné online.
- ↑ Proč má Martin Rota berle? Rozhovor pro Booom.cz. Booom.cz [online]. [cit. 2023-01-05]. Dostupné online.
- ↑ Czech Republic: New campaign combats hate online. Romea.cz [online]. 2015-11-23 [cit. 2023-01-05]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ KUČERA, Štěpán; VLASÁK, Zbyněk. Lidé se tady nechtějí o nic dělit, říká Kateřina Tučková, která spolupořádá festival Meeting Brno. Novinky.cz [online]. Borgis, 2016-05-20 [cit. 2016-05-22]. Dostupné online.
- ↑ POLÁČEK, Tomáš. Kateřina Tučková: Nejtěžší ze všech mých porodů - Magazín Reportér. reportermagazin.cz [online]. 2022-03-02 [cit. 2023-01-05]. Dostupné online.
- ↑ KOLEGAROVÁ, Lenka. Marián Amsler se rozloučí s HaDivadlem režií Tučkové románu. Brněnský deník. 2014-10-23. Dostupné online [cit. 2023-01-05].
- ↑ Vyhnání Gerty Schnirch. OneHotBook [online]. [cit. 2023-01-05]. Dostupné online.
- ↑ Žítkovské bohyně - Městské divadlo Zlín. www.i-divadlo.cz [online]. [cit. 2023-01-05]. Dostupné online.
- ↑ NKC - Úplné zobrazení záznamu. aleph.nkp.cz [online]. [cit. 2023-01-05]. Dostupné online.
- ↑ Divadlo Husa na provázku. www.provazek.cz [online]. [cit. 2019-05-11]. Dostupné online.
- ↑ Ceny divadelní kritiky 2018 – Nominace. www.svetadivadlo.cz [online]. [cit. 2019-05-11]. Dostupné online.
- ↑ Ceny Divadelních novin – Divadelní noviny [online]. [cit. 2019-05-11]. Dostupné online.
- ↑ Slavnostní předání Cen ÚSTR za svobodu, demokracii a lidská práva 2017. www.ustrcr.cz [online]. [cit. 2023-01-05]. Dostupné online.
- ↑ ČTK. Státní cenu za literaturu dostala spisovatelka Tučková.. iROZHLAS [online]. Český rozhlas, 2022-10-24 [cit. 2022-10-24]. Dostupné online.
- ↑ HARTMANOVÁ, Pavla. Kritická reflexe próz Kateřiny Tučkové. , 2013 [cit. 2022-04-25]. Diplomová práce. Univerzita Palackého v Olomouci, Filozofická fakulta. Vedoucí práce Doc. Mgr. Erik Gilk, Ph.D.. Dostupné online.
- ↑ HAASOVÁ, Tereza. Mediální ohlas románu Kateřiny Tučkové Žítkovské bohyně. , 2015 [cit. 2022-04-25]. Bakalářská práce. Univerzita Karlova, Fakulta sociálních věd. Vedoucí práce Čeňková, Jana. Dostupné online.
Literatura
- Lubomír Slavíček (ed.), Slovník historiků umění, výtvarných kritiků, teoretiků a publicistů v českých zemích a jejich spolupracovníků z příbuzných oborů (asi 1800-2008), Sv. 2, s. 1538, Academia Praha 2016, ISBN 978-80-200-2094-9
- Pavla Hartmannová, Kritická reflexe próz Kateřiny Tučkové, FF Univerzity Palackého v Olomouci, 2013.
- Valentina Kaptayn: Zwischen Tabu und Trauma. Kateřina Tučkovás Roman‚ Vyhnání Gerty Schnirch‘ im Kontext der tschechischen Literatur über die Vertreibung der Deutschen. ibdem, Stuttgart 2013, ISBN 978-3-8382-0482-6.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Kateřina Tučková na Wikimedia Commons
Osoba Kateřina Tučková ve Wikicitátech
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Kateřina Tučková
- Oficiální webové stránky Kateřiny Tučkové
Média použitá na této stránce
Autor: David Vignoni / ICON KING, Licence: LGPL
Icon from Nuvola icon theme for KDE 3.x / GNOME 2.
(c) Robert Hédervári, CC BY-SA 3.0
Kateřina Tučková, česká spisovatelka a historička umění, autorizovaný portrét