Koňské maso
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/11/Jielbeaumadier_contrefilet_de_cheval_2010.jpg/220px-Jielbeaumadier_contrefilet_de_cheval_2010.jpg)
Koňské maso neboli konina je druh masa, který pochází z domácího koně. V České republice není jeho konzumace příliš rozšířena. Důvod je ten, že kůň je mnoha lidmi pokládán za ušlechtilé zvíře a jeho zabíjení pro maso je tak vnímáno negativně. Dříve navíc specializovaní, tzv. koňští řezníci, jejichž práce byla nezřídka asociovaná s činností pohodného, zpracovávali maso z přestárlých, poraněných, nemocných nebo dokonce uhynulých koní, z něhož se vyráběly levné uzeniny (koňský salám). Proto je koňské maso dodnes v Česku ale také např. v USA vnímáno jako podřadné.[1] Ve 20. a 21. století je toto maso nejvíce konzumováno v několika zemích centrální Asie, jako je Mongolsko a Kazachstán, dále některé oblasti Číny (Sin-ťiang) a Ruska (Tatarstán, Sibiř). V menší míře je součástí kulinářských tradic dalších zemí v Evropě, např. v italské, francouzské, belgické a španělské kuchyni, Latinské Americe a v Asii (např. na severu Japonska, na Sibiři atd.). V anglofonních zemích je ale konzumace koňského masa společenské tabu a vyrábí se z něj nanejvýš konzervy a granule pro psy. Během 19. a první poloviny 20. století se koňské maso spolu s masem z nucených porážek, používalo v zoologických zahradách ke krmení šelem a jiných masozravců.[2]
V rané historii lidstva byl divoký kůň hojně loven pro maso jako cenný zdroj proteinů.[3][4]
Navzdory obecným představám nejedí nikdy koňské maso Romové, pro něž je tabu, ani Židé, protože není košer. K jeho výraznější konzumaci docházelo během válek, kdy byl nedostatek potravin a kůň sloužil jako dopravní prostředek pro vojsko a materiál, tudíž v případě neplánovaného úmrtí či zabití, se jednalo o snadno dostupný zdroj potravy. V Česku se místy dosud prodávají uzeniny s podílem koňského masa, které pochází vesměs z dovozu, koně, zraněné nebo usmrcené např. v důsledku nehody při závodu, nelze k produkci masa použít. Naproti tomu v Japonsku se upravuje syrové koňské maso formou sašimi zvané basaši.
Kvalita a chuť
Maso ze zdravých a nepříliš starých zvířat se vzhledem i chutí velmi podobá hovězímu. Má tmavě červenou, někdy až téměř fialovou barvu a hrubší svalová vlákna, chuť je díky vyššímu obsahu glykogenu často mírně nasládlá. Nutriční hodnotou se téměř shoduje s hovězím, průměrně však má nižší obsah tuku. Právě tuk představuje hlavní rozdíl oproti hovězímu masu, protože tuk koní je mnohem řidší než hovězí lůj a podobá se spíš sádlu. Typická je jeho žlutá někdy až oranžová barva.
Koňské maso v kultuře
V některých literárních dílech se objevuje konzumace koniny jako symbol chudoby, nedostatku lepšího jídla nebo lakoty a šetření. Např. známý klukovský posměšek z knížky Bylo nás pět od Karla Poláčka: „Pan Fajst vepřovou zblajz a pak koupil koninu pro celou rodinu.“ V době nedostatku masa za vlády prezidenta Novotného se zas objevoval slogan „Půl kila koniny do každé rodiny.“ V podobném duchu veršuje v následující ukázce Karel Kryl:
...
Bytem voní konina,to stará dělá řízky,
a běloskvoucí břízky.
já maluju si Lenina—Karel Kryl
Odkazy
Reference
- ↑ BORDONARO, Lori. Horse Meat on Menu Raises Eyebrows [online]. NBC New York [cit. 2013-02-15]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Fernando Terrejón G. Geohistorical Variables in the Evolution of the Pehuenche Economic System During the Colonial Period. Universum Magazine. 2001, roč. 16, s. 226. Dostupné v archivu pořízeném dne 2009-03-13. (Es)
- ↑ Melinda A. Zeder. Documenting Domestication. [s.l.]: University of California Press, 2006. Dostupné online. ISBN 0520246381. S. 257, 258, 265. (anglicky)
- ↑ David W. Anthony. The Horse, the Wheel, and Language. [s.l.]: Princeton University Press, 2008. Dostupné online. ISBN 0691058873. S. 199, 220. (anglicky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu koňské maso na Wikimedia Commons
Slovníkové heslo konina ve Wikislovníku
Média použitá na této stránce
(c) Bundesarchiv, Bild 183-R77871 / CC-BY-SA 3.0
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/53/Info_non-talk.svg/15px-Info_non-talk.svg.png)
ADN-ZB/SNB II.Weltkrieg 1939-1945 Der Kampf um Berlin vom 26.4.-2.5.1945.
Noch ehe der Kampf verstummt ist, wagen sich hungrige Berliner, hier in Tempelhof, Manfred-von-Richthofen-Straße am späteren Platz der Luftbrücke vor dem Flughafengelände, aus den Kellern hervor, um gefallene Pferde zu zerlegen.Autor: Jiel Beaumadier, Licence: CC BY-SA 4.0
Horse sirloin (contre-filet), in France.