Kování (tváření)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b9/Blacksmith_shop%2C_railroad%2C_Topeka.jpg/220px-Blacksmith_shop%2C_railroad%2C_Topeka.jpg)
Kování je beztřískové tváření zahřátých kovů pomocí úderů a rázů. Oproti obrábění neztrácí materiál tolik na pevnosti, naopak se jeho houževnatost zvětšuje. Před kováním se materiál z pravidla ohřeje v peci nebo v kovářské výhni na kovací teplotu. U oceli je to asi 800 až 1300 °C, tehdy se mění její struktura a je tím mnohem lépe tvářitelná (materiál dosáhl rekrystalizační teploty). Tváření probíhá buď ručním kováním, nebo strojně, kde je časté takzvané kování za studena, nebo tzv. poloohřevu. Strojní kování pomocí lisu či bucharu může být volné nebo zápustkové.
Volné kování
Jedná se o postupné utváření polotovaru, pomocí jednoduchých nástrojů (příložek, sekáčů, děrovacích trnů). Do volného kování patří:
- pěchování
- děrování
- ohýbání
- dělení
- prodlužování
- osazování
- prosazování
Zápustkové kování
Jedná se o zatlačování kovu do dutiny nástroje (zápustky). Zápustkové kování se skládá ze tří základních operací:
- předkování
- vlastního kování
- ostřižení výronku
Používá se většinou pro menší výrobky a velký počet sériově vyráběných výkovků, např. kování nůžek.
Další význam
Slovo kování se také běžně používá jakožto označení pro předmět vyrobený kováním – např. ozdobné kování na dveřích apod.
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu kování na Wikimedia Commons
Média použitá na této stránce
Autor: Jindřich Běťák, Licence: CC BY-SA 3.0
Klikový hřídel čtyřválcového spalovacího motoru - od polotovaru přes výkovek ke konečnému obrobenému výrobku, na prezentaci Škoda Auto, Mladá Boleslav.
Working with a small steam drop hammer at the blacksmith shop. Atchison, Topeka and Santa Fe Railway shops located in Topeka, Kansas, US.