LWD Żak
LWD Żak | |
---|---|
![]() LWD Żak-1, prototyp (SP-AAC) | |
Určení | cvičný a sportovní letoun |
Výrobce | Lotnicze Warsztaty Doświadczalne |
Šéfkonstruktér | Tadeusz Sołtyk |
První let | 23. březen 1947 |
Zařazeno | 1947 |
Vyřazeno | 1955 |
Uživatel | Polsko |
Výroba | 1947–1948 |
Vyrobeno kusů | 13 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
LWD Żak (Student) bylo dvoumístné školní a sportovní letadlo smíšené konstrukce, které vyráběla polská společnost LWD (Lotnicze Warsztaty Doświadczalne) z Lodže koncem 40. let jako jedno z prvních polských poválečných letadel.[1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/62/LWD_%C5%BBak-3_%28SP-AAS%29.jpg/220px-LWD_%C5%BBak-3_%28SP-AAS%29.jpg)
Vznik a vývoj
Po druhé světové válce bylo oživení činnosti aeroklubů omezeno nedostatkem snadno použitelného a dostupného letadla, schopného výcviku pilotů i akrobatických prvků, jakož i vhodného stroje pro pokračovací výcvik pilotů.[2]
Polské Ministerstvo civilního letectví si v té souvislosti objednalo v roce 1946 u společnosti LWD vývoj lehkých, ekonomických letadel pro polské aerokluby s tím, že letoun musí být dvoumístný se sedadly vedle sebe.[3] Vývoj projektu s názvem Żak začal v zimě roku 1946 skupinou polských návrhářů vedenou inženýrem Tadeuszem Sołtykem. Jen o pár měsíců později začala konstrukce prvního prototypu.[4] Současně s tím se připravovalo uzavření licenční smlouvy na výrobu motorů Walter Mikron v Polsku, protože tento československý motor pro nové letadlo se jevil nejvhodnějším pohonem.[5]
První prototyp Żak-1 byl zalétán 23. března 1947 na lodžském letišti Lublinek (IATA: LCJ, ICAO: EPLL). Poháněl jej československý invertní motor o výkonu 65 k/48 kW Walter Mikron III a letoun nesl označení SP-AAC. Během zkušebních letů bylo letadlo neustále vylepšováno (řízení výškovkami, zvětšení kýlovky, vyvážení/rovnováha letadla, přehřívání motoru, velikost olejové nádrže, přívod paliva atd.). Tyto závady byly postupně odstraňovány.[2] V letech 1947–1948 bylo toto letadlo několikrát předvedeno na leteckých show a na předváděcích letech.
Druhý prototyp Żak-2 byl poháněn plochým čtyřválcovým motorem o výkonu 65 koní, boxerem Continental A-65.[3] Letoun měl otevřený kokpit, bez krytu kabiny. Aby byla zvýšena bezpečnost letců v případě převráceni letounu na zemi, byla za kabinou vyvedena malá pyramida svařená z ocelových trubek, která by v případě nehody udržela trup v bezpečné vzdálenosti od země.[6] Letoun vzlétl poprvé 27. listopadu 1947 a nesl označení SP-AAE. Schvalovací zkoušky pro tento prototyp byly dokončeny až na podzim 1951, od 8. října 1951 do 14. listopadu 1951 na letišti Okęcie. Lety provedli piloti Andrzej Abłamowicz , Wiktor Pełkaa a Jerzy Szrejbowski. Tato verze nezískala tak dobrou pověst jako předchozí prototyp.[5]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4c/LWD_Zak-3_%28SP-AAS%29.jpg/220px-LWD_Zak-3_%28SP-AAS%29.jpg)
Po pozitivním hodnocení letounu Żak-1 ministerstvo objednalo hned v roce 1947 výrobu 10 strojů pro aerokluby. Podle ruských pramenů měl být letoun poháněn hvězdicovým motorem vyrobeným podle sovětského motoru Švecov M-11D o výkonu 115 k/86 kW).[7] Motorářské oddělení PZL chystalo vlastní konstrukci a stavbu plochého čtyřválce o podobném výkonu jako měl Continental A-65. Výroba letounu Zak byla ohrožena poté, když práce na polském motoru WN-1 byly pozastaveny a Letecké závody n.p., závod 1, Jinonice (bývalá A.S. Walter) "nepodepsaly" smlouvu na výrobu motorů Walter Mikron III v licenci. Polská strana totiž sama přerušila rozhovory a jednání o licenci.[2] Následně bylo rozhodnuto koupit motory přímo z Československa, ale jen v nezbytně nutném množství.[3]
Sérii 10 letadel označených jako Żak-3 vyrobil pracovní kolektiv LWD o celý měsíc dříve, než bylo stanoveno plánem, jako dar ke Dni sjednocení polských dělnických stran PPR a PPS (8. prosince 1948).[8] První z nich (SP-AAS) vzlétl 8. listopadu 1948. V roce 1949 sériové letadlo absolvovalo schvalovací zkoušky v Ústředním leteckém ústavu (Główny Instytut Lotnictwa), které byly ukončeny s pozitivním hodnocením.[4]
Poslední prototyp Żak-4 (SP-BAE) vzlétl 20. října 1948. Byl vytvořen jako varianta pro vlečení kluzáků. Celá konstrukce Żaka byla zesílena, především v ocasní části a v oblasti motorového lože. Letounbyl vybaven silnějším motorem Walter Minor 4-III o vzletovém výkonu 77 kW/105 k[9] a otevřený kokpit. Zkoušky ale prokázaly, že tato varianta letounu je pro vlečení kluzáků méně vhodná, zatímco starší Polikarpov Po-2 se pro tento účel jevil jako lepší letadlo, a to především proto, že Polikarpov potřeboval pro vzlet s kluzákem Vulture pouze 250 m, zatímco Żak-4 potřeboval 400-500 m. Żak-4 proto nebyl v sérii stavěn.[6]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fc/Walter_Mikron_III_%281946%29_02.jpg/220px-Walter_Mikron_III_%281946%29_02.jpg)
Popis letounu
Letadlo LWD Żak se vyznačovalo lehkou a jednoduchou konstrukcí. Byl to lehký konzolový dolnoplošný jednoplošník smíšené konstrukce, s posádkou dvou sedících vedle sebe v prostorné kabině a s pevným konvenčním podvozkem.[6]
LWD Žak navržený jako školní letoun byl potud originální, že konstruktér umístil sedadla instruktora a žáka vedle sebe. Toto řešení dávalo sice aerodynamicky dosti nepříznivou formu (zesílený trup s velkým průřezem), ale přinášelo to značné výhody z hlediska školení. Instruktor, který seděl vedle žáka, mohl pozorovat nepřetržitě nejen jeho pohyby, ale i jeho chování. Kromě toho umožňovalo toto uspořádání bezprostřední výuku během letu a oboustranné dorozumívání. Žák také viděl, kdy mu instruktor pomáhá, a mohl se přesvědčit o své samostatnosti v řízení stroje.[10]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/89/Walter_Mikron_III_MLP_06.jpg/220px-Walter_Mikron_III_MLP_06.jpg)
LWD Žak byl stroj hospodárný a lehce řiditelný. Velký pevnostní násobek dovoloval základní akrobacii. Použití nosného profilu zdokonalovalo bezpečnost letu při malých rychlostech (minimální rychlost kolem 60 km/h). Křídla byla celodřevěná, samonosná, s charakteristickou u trupu zalomenou náběžnou hranou, upravenou tak pro zlepšeni výhledu z kabiny směrem dolů. Nosníková část křídla byla pokryta plátnem. Široký trup, který se v přídi nápadně zužoval, byl svařen z chrom-molybdenových ocelových trubek. Byl pokryt plátnem a překližkou.[6] Na klasickém pevném podvozku byly původně byly použity mechanické brzdy, později byly nahrazeny účinnějšími hydraulickými.[5]
U jednoho letounu (SP-AAX) byl později (pro leteckou výstavu ve Vratislavi) motor vyměněn za Cirrus F.III o výkonu 85 k/63 kW. V tomto uspořádání však letadlo nikdy nelétalo.[3]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/70/LWD_%C5%BBak-4_%28SP-BAE%29.jpg/220px-LWD_%C5%BBak-4_%28SP-BAE%29.jpg)
Použití
LWD Żak se mohl používat jako cvičný, sportovní i jako turistický letoun, protože malá spotřeba paliva při poměrně vysoké cestovní rychlosti 120–130 km/h umožňovala překonávat i značné vzdálenosti (do 500 km).[10]
Koncem roku 1948 postavilo LWD deset letadel, první z nich vzlétlo 8. listopadu 1948. Letouny dostaly v leteckém rejstříku imatrikulace: SP-AAS až SP-AAZ a SP-BAA až SP-BAC. Letouny byly používány v Aeroklubu republiky Polské (A.R.P.), který v roce 1949 zahrnoval 26 regionálních aeroklubů, rozmístěných ve všech větších leteckých střediscích.[11] Konkrétně se jednalo o aerokluby Kujawski, Poznaň, Krakov, Gdaňsk, Bielsko-Biała a Varšava. V regionálních klubech létaly LWD Żaky až do roku 1955.[3]
Prototyp LWD Żak-4 byl dodatečně vybaven uzavřenou kabinou a použit jako cestovní letadlo v aeroklubu. Létal s imatrikulací SP-BAE. Nad ostatními Żaky vynikal letovými vlastnostmi (rychlost, dostup, dolet, stoupavost atd.)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/10/Walter_Minor_4-III_%281946%29_2.jpg/220px-Walter_Minor_4-III_%281946%29_2.jpg)
Dochované exempláře
Żak-3 (SP-AAX) byl v prosinci 1963 převeden do Muzea polského letectví v Krakově (Muzeum Lotnictwa Polskiego), avšak od roku 2007 je uchováván v rozebraném stavu a není vystaven.
Varianty
- Żak-1 (SP-AAC): první prototyp osazený motorem Walter Mikron III s krytou kabinou
- Żak-2 (SP-AAE): druhý prototyp bez krytu kabiny poháněný motorem Continental A-65.
- Żak-3: hlavní výrobní verze s krytou kabinou a poháněná motorem Walter Mikron III, postaveno 10 letounů
- Żak-4 (SP-BAE): prototyp pro vlečení kluzáků s otevřenou kabinou (později s uzavřenou) a poháněný motorem Walter Minor 4-III.
Uživatelé
Polsko
- Aeroklub republiky Polské (A.R.P.)
Specifikace
Data pro Żak-3 a (Żak-4) dle[3][5][12]
Technické údaje
- Posádka: 2
- Rozpětí: 11,80 m
- Délka: 7,60 (7,80) m
- Výška: 1,95 (2,00) m
- Nosná plocha: 16,83 m2
- Plošné zatížení: 36,50 kg/m2
- Hmotnost prázdného letounu: 400 (448) kg
- Vzletová hmotnost: 620 (703) kg
- Pohonná jednotka: 1× řadový vzduchem chlazený invertní čtyřválcový motor Walter Mikron III (Żak-1, Żak-3) nebo Walter Minor 4-III (Żak-4)
- Výkon pohonné jednotky Mikron III:
- maximální, vzletový: 51,5 kW/70 k při 2800 ot/min
- nominální, jmenovitý: 47,8 kW/65 k při 2600 ot/min
- Výkon pohonné jednotky Minor 4-III:
- maximální, vzletový: 77 kW/105 k při 2500 ot/min
- nominální, jmenovitý: 59 kW/80 k při 2300 ot/min
- Vrtule: dvoulistá dřevěná s pevnými listy
- Spotřeba paliva:
Výkony
- Maximální rychlost: 155 (160) km/h
- Cestovní rychlost: 128 (130) km/h
- Nejmenší rychlost: 90 (96) km/h
- Dostup: 3 500 (4 500) m
- Dolet: 400 (540) km
- Stoupavost: 2,7 (3,0) m/s
Odkazy
Reference
V tomto článku byly použity překlady textů z článků LWD Żak na anglické Wikipedii a LWD Żak na polské Wikipedii.
- ↑ SZCZEPANIEC, Paweł. LWD Żak (polsky) [online]. samoloty.pl [cit. 2020-01-29]. Dostupné online.
- ↑ a b c HETMAN, Karol Placha. LWD Żak [online]. Krakov: polot.net, 2013-12-29 [cit. 2020-01-29]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f LWD Żak [online]. all-aero-com [cit. 2020-01-29]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2020-01-29.
- ↑ a b Zak-1 [online]. Уголок неба (airwar.ru), 2016 [cit. 2020-01-29]. Dostupné online.
- ↑ a b c d LWD "Żak", 1947 [online]. samolotypolskie.pl [cit. 2020-01-29]. Dostupné online.
- ↑ a b c d Z historie polského letectví - rodina Žaků. Křídla vlasti. 1954-07-20, roč. 1954, čís. 15, s. 360a. Dostupné online.
- ↑ Zak-3 (rusky) [online]. Уголок неба (airwar.ru), 2016 [cit. 2020-01-29]. Dostupné online.
- ↑ Z., D. Z činnosti polských leteckých pokusných dílen (Lotnicze Warsztaty Došwiadczalne - LWD) v Lodži. Letectví. 1949-08-22, roč. 25. (1949), čís. 17, s. b. Dostupné online.
- ↑ CZECHOSLOVAK AIRCRAFT AND AERO ENGINES. I. vyd. Praha: KOVO, TRADING COMPANY, 1949. 40 s.
- ↑ a b MAŃKOWSKI, A. Polská poválečná letadla. Letectví. 1949-05-16, roč. 25. (1949), čís. 10, s. 235–238. Dostupné online.
- ↑ A.R.P.. Letectví. 1949-05-16, roč. 25. (1949), čís. 10, s. 223–224. Dostupné online.
- ↑ BRIDGMAN, Leonard. (1953): Jane's All The World's Aircraft 1953-54. London: Jane's, p.173
Související články
Literatura
- SIMPSON, R. W. (1995). Airlife's General Aviation. (anglicky) Shrewsbury: Airlife Publishing. p. 387.
- TAYLOR, Michael J. H. (1989). Jane's Encyclopedia of Aviation. (anglicky) London: Studio Editions. p. 90.
- KOCENT-ZIELINSKI, Edward: Lodzkie samoloty inzyniera Soltykam (polsky)
- BABIEJCZUK, Janusz. GRZEGORZEWSKI, Jerzy (1974): Polski przemysł lotniczy 1945–1973, (polsky), Warszawa: Wydawnictwo MON
- KRZYZAN, Marian (1983): Samoloty w muzeach polskich, (polsky) Warsawa, ISBN 978-83-206-0432-0
- CHYLIŃSKI, Rafałi: Moja pasja lotnictwo. Życie i działalność Tadeusza Chylińskiego dla Polskiego Lotnictwa w świetle dokumentów (Moje vášeň letectví. Život a aktivity Tadeusze Chylińského pro polské letectví ve světle dokumentů).(polsky), Varšava: Agencja Wydawnicza CB, 2017, s. 852. ISBN 978-83-7339-166-6 a Volume 2 ISBN 978-83-7339-167-3
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu LWD Żak na Wikimedia Commons
- Walter Jinonice
- (rusky) LWD Zak na AviaDejaVu.ru
- LWD-ZAK-3 na super-hobby.cz
- (polsky) LWD Żak na powiat.mielc.pl
Média použitá na této stránce
LWD Żak-3 (SP-AAS)
LWD Żak-3, prototyp (SP-AAC)
Walter Mikron III (1946)
LWD Żak-3 (SP-AAS)
Autor: Zala, Licence: CC BY-SA 4.0
Czechosłowacki 4-cylindrowy silnik rzędowy Walter Mikron III z 1938 r. ze zbiorów Muzeum Lotnictwa Polskiego w Krakowie.
Walter Minor 4-III (1946) 2
LWD Żak-4 (SP-BAE)