Liberecká radnice
Liberecká radnice | |
---|---|
![]() Radnice v Liberci (2018) | |
Základní informace | |
Sloh | severoněmecká neorenesance |
Architekt | Franz Neumann |
Výstavba | 1888–1893 |
Poloha | |
Adresa | Liberec I-Staré Město, ![]() |
Ulice | Náměstí Dr. Edvarda Beneše |
Souřadnice | 50°46′11″ s. š., 15°3′30″ v. d. |
Další informace | |
Rejstříkové číslo památky | 19126/5-4114 (Pk•MIS•Sez•Obr•WD) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Liberecká radnice je novorenesanční budova umístěná na náměstí Dr. Edvarda Beneše v centru Liberce. Je sídlem magistrátu, dominantou a jedním ze symbolů města. Je chráněna jako kulturní památka a od 1. července 2024 také jako národní kulturní památka.[1]
Historie
Původní radnice
První liberecká radnice nahradila starou rychtu, která stávala v horní části dnešní Pražské ulice. Samotné rozhodnutí postavit uprostřed tehdejšího Staroměstského (dnes Benešova) náměstí radnici padlo v roce 1599. Vypracováním plánů a rozpočtu stavby byl pověřen italský mistr žijící ve Zhořelci Marcus Antonio Spazio di Lancio. Plány byly schváleny 11. září 1599, mistr se v nich zavázal vystavět budovu 40 loktů (23,7 m) dlouhou a 28 loktů širokou (16,6 m). Základní kámen radnice byl položen 2. října 1599. Během stavby bylo třeba odstranit z daného místa studnu a pranýř, dle požadavků byly také vykopány základy, které měly dvě podlaží a zasahovaly mimo samotnou stavební plochu. Hrubá stavba jednopatrové budovy byla dokončena roku 1602 a v říjnu následujícího roku byla dokončena také osmiboká věž s makovicí a korouhví, která neměla vlastní základy a spočívala na části přízemní klenby. Nová budova se stala třetí kamennou stavbou města. Dvě třetiny nákladů na stavbu pokryly příjmy z várečného práva, půjčku 1000 tolarů poskytla Kateřina z Redernu.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4d/Liberec-Rathaus-Interieur-1.jpg/220px-Liberec-Rathaus-Interieur-1.jpg)
V prvním patře radnice sídlilo vedení města. Byl zde velký sál, radní síň, místnost pro uložení městských privilegií a vězení pro dlužníky. Právě v prvním patře se konaly městské slavnosti. V přízemí se nacházel výčep, masné a pekařské krámy a od roku 1704 také kované obecní váhy s pískovcovými závažími. Podzemí sloužilo jako sklad piva a vína, nejhlouběji byla městská mučírna.
Dominantou budovy byla věž s hodinami. Věž však musela být poměrně často opravována: v letech 1654, 1695, 1735, 1753 a 1801. Roku 1801 zasáhl věž blesk a následný požár zničil celou horní část věže a ta musela být zcela vyměněna.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/94/Reichenberg-altes-neues-Rathaus_Liberec-nova-stara-radnice_1893.jpg/220px-Reichenberg-altes-neues-Rathaus_Liberec-nova-stara-radnice_1893.jpg)
Během tří století od jejího postavení se okolní město poměrně rozrostlo a radnice přestala jeho obyvatelům stačit – bylo tedy nezbytné postavit budovu novou. Navíc byla budova po této době značně zchátralá. 18. 4. 1894 se konalo rozloučení se starou radnicí, vedle které již stála budova nová. Samotné zbourání trvalo čtyři týdny. Dodnes zbylo v Liberci mnoho připomínek první radnice. Přímo na náměstí je půdorys původní budovy vyznačen tmavou dlažbou a kamenem se vsazeným bronzovým letopočtem jejího postavení. Do budovy Severočeského muzea byla začleněna kopie věže a v muzejní expozici jsou také původní váhy. Tamtéž jsou také uchovány portréty Redernů a Gallasů z tehdejší výzdoby. Zvon ze staré radnice byl umístěn na severní průčelí té nové, kamenné pylony skončily na balustrádě spořitelny.
Politicko-národnostní kontext vzniku nové radnice
Ve volbách v roce 1885 došlo k zásadní změně, když německé liberály ve vedení říšské rady i zemského sněmu vyhráli radikální nacionalisté. Následné pouliční bouře donutili odstoupit liberálního starostu Liberce Ludwiga Ehrlicha. Tento politický přelom se projevil také v architektuře města. Městské divadlo ještě postavilo liberální německé vedení města ve stylu univerzální ranné italské neorenesance (jako Národní divadlo v Praze či budovy na metropolitní Ringstrasse). U pozdější soutěže na novou radnici už vyžadovalo nacionalistické vedení fasádu v německé renesanci a navíc do soutěže vyzvalo jen německy mluvící architekty z Rakouska a Německa. Od poloviny 80. let 19. století se tak německem inspirované stavby vymezovaly nejen proti české ale i rakousko-uherské identitě. [2]
Výstavba nové radnice
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/78/%28Zari68%29Velky_portret_Ludv%C3%ADka_Svobody.jpg/220px-%28Zari68%29Velky_portret_Ludv%C3%ADka_Svobody.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2d/Liberec_173.jpg/170px-Liberec_173.jpg)
V roce 1879 založila Liberecká spořitelna konto na stavbu nové radnice a vzápětí na něj sama přispěla částkou 30 000 zlatých. Dalších 100 000 zlatých odkázal na tento účel průmyslník Franz Liebieg mladší (uváděn též jako Liebig, zemřel roku 1886). Přípravný výbor připravil skicu s požadovanými rozměry stavby, vyčíslil předpokládané náklady a doporučil městskému zastupitelstvu, aby o vypracování stavebních plánů byli požádáni renomovaní architekti. Tyto návrhy byly schváleny 15. 4. 1887 a byla vyhlášena soutěž na nejlepší projekt s doporučením k realizaci stavby v zaalpském stylu.
Z devíti došlých návrhů byl za nejlepší označen návrh vídeňského architekta Franze Neumanna. O realizaci právě tohoto projektu rozhodlo zastupitelstvo 6. prosince 1887 v době starosty Karla Schückera.[3] Zastupitelé ocenili tehdy velikou užitnou plochu a nejnižší rozpočet. Základní kámen nové stavby byl položen 30. září 1888 a 5. listopadu 1890 byla dokončena hrubá stavba. 22. září 1891 byla na vrcholu hlavní věže vztyčena socha plechového rytíře, 1. září téhož roku navštívil stavbu radnice císař František Josef I. Původně plánovaný termín dokončení – 1. listopad 1892 – se nepodařilo dodržet kvůli politickým změnám, nejdůležitější z nich bylo odvolání městského zastupitelstva a dosazení vládního komisaře do čela městské správy. Radnice tak byla k prohlídkám zpřístupněna až o Velikonocích 2. a 3. dubna 1893. Přesně pět let po položení základního kamene se konalo symbolické položení kamene posledního.
Budova radnice
Exteriér
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d4/Liberec_-_u_radnice_%281%29.jpg/220px-Liberec_-_u_radnice_%281%29.jpg)
Celý vnějšek radnice působí impozantním dojmem. Stavba má přibližně čtvercový půdorys, v jejím středu je ponechán dvůr přístupný z obou boků stavby. Nad hlavním průčelím budovy obráceném k náměstí se zvedá trojice věží. Nejvyšší z nich, prostřední, má výšku 65 metrů. Původně její vrchol zdobila měděná socha rytíře Rolanda, ochránce městských práv. Socha byla roku 1952 nahrazena rudou hvězdou. Ta byla sňata v roce 1989 a následujícího roku nahrazena lvem, jakožto symbolem českých králů. Konečně, roku 2005 byla na vrchol věže umístěna kopie původní sochy rytíře.
Nad vstupním portálem s již vzpomenutým rokem očekávaného dokončení je reliéf od Theodora Friedla znázorňující založení staré i nové radnice. V jeho středu je ženská postava symbolizující město, levá strana obsahuje postavy spojené s původní radnicí a pravá postavy spojené se vznikem radnice nové. Nad reliéfem je balustrádový balkón, ze kterého mluvily mnohé slavné osobnosti, např. císař František Josef I., prezidenti Edvard Beneš nebo Václav Havel.
Na přední straně budovy je bronzový památník ve tvaru tankového pásu jako vzpomínka na devět obětí vpádu armád Varšavské smlouvy ze srpna 1968.
Interiér
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c1/Radnice_Liberec_2023_%289%29.jpg/220px-Radnice_Liberec_2023_%289%29.jpg)
Interiér radnice je bohatě zdoben způsobem odpovídajícím bohatství města. Jde často o dary místních cechů a patriotů. Patrně nejkrásnějším sálem je dřevem obložená obřadní síň s vynikající akustikou, 450 kg vážícím lustrem z Berlína, šesticí vitráží a nástropní malbou znázorňující vítězství pravdy nad temnými silami od vídeňského malíře Andrease Grolla.
Odkazy
Reference
- ↑ Radnice města Liberec - národní kulturní památka [online]. Praha: Národní památkový ústav [cit. 2024-07-02]. Dostupné online.
- ↑ Síla i budoucnost jest národu národnost. 1: 1800-1914. Vydání první. vyd. V Praze: Vysoká škola uměleckoprůmyslová 639 s. ISBN 978-80-88308-23-2.
- ↑ Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950. Bd. 11. Wien: [s.n.], 2003-2011. Dostupné online. ISBN 978-3-7001-3213-4. Kapitola Schücker, Karl (1836-1917), Politiker und Advokat, s. 287. (německy)
Literatura
- KARPAŠ, Roman. Kniha o Liberci. Liberec: Dialog, 1996.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Liberecká radnice na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž tématem je Liberecká radnice
Média použitá na této stránce
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
Autor: SchiDD, Licence: CC BY-SA 4.0
Liberec (Reichenberg) – Rathaus, Eingangshalle mit Marmortreppe, Säulen und dem Glasfenster der Bäckerinnung.
Autor: Matěj Baťha, Licence: CC BY-SA 3.0
Liberec - památník obětem invaze spojeneckých vojsk v srpmu 1968 na budově radnice
Autor: No machine-readable author provided. Thalion77~commonswiki assumed (based on copyright claims)., Licence: CC BY-SA 2.5
Die Stadt Liberec
Obrovský plakát vyjadřující podporu prezidentu Svobodovi.
Autor: Marie Čcheidzeová, Licence: CC BY-SA 4.0
V srpnu 2019 byly do Liberce na dobu 1 roku zapůjčeny čtyři sochy Olbrama Zoubka. Sochy Kúros, Klytaimnéstra, Jidáš a Ifigénie byly umístěny před budovou liberecké radnice na náměstí Dr. E. Beneše nedaleko pamětní desky obětem sovětské okupace z 21. srpna 1968
Znak statutárního města Liberec. Ve stříbrném štítě mezi dvěma červenými věžemi červená hradební zeď s cimbuřím, prolomená branou. Brána je otevřená, se zlatými veřejemi na stříbrných závěsech a zpola spuštěnou zlatou mříží, zakončenou stříbrnými špicemi. Každá věž má v přízemí otevřenou branku, nad ní střílnu a podlouhlé, křížem dělené okno, zakončuje ji špičatá stříška s červeným cimbuřím, zlatou makovicí a doprava vlajícím modrým praporkem. Na zdi nad branou visí modrý štít se stříbrným kolem (znak rodu Redernů), Na cimbuří mezi věžemi stojí rozkročený korunovaný zlatý lev s červeným jazykem.
Autor: Marie Čcheidzeová, Licence: CC BY-SA 4.0
Uzavřené vnitřní nádvoří liberecké radnice.
Stara a nova radnice v Liberci (Reichenbergu), 1893