Lori modroprsý
![]() | |
---|---|
![]() Dospělý lori modroprsý chovaný v zoo | |
Stupeň ohrožení podle IUCN | |
![]() ohrožený druh[1] | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | živočichové (Animalia) |
Kmen | strunatci (Chordata) |
Podkmen | obratlovci (Vertebrata) |
Třída | ptáci (Aves) |
Podtřída | letci (Neognathae) |
Řád | papoušci (Psittaciformes) |
Čeleď | Psittaculidae |
Podčeleď | Loriové (Loriinae) |
Tribus | Loriini |
Rod | Eos |
Binomické jméno | |
Eos histrio (Statius Müller, 1776) | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Lori modroprsý (Eos histrio) je druh malého papouška, který je endemický pro Indonésii, konkrétně pro jediný ostrov: Karakelang.[2] Je populární i mezi chovateli okrasného ptactva,[2] nicméně ve svém přirozeném areálu výskytu postupně mizí, což vedlo k tomu, že v současné době je dle Mezinárodního svazu ochrany přírody (IUCN) řazen mezi ohrožené druhy.[3]
Taxonomie
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/91/Eos_histrio_talautensis_1.jpg/220px-Eos_histrio_talautensis_1.jpg)
Lorie modroprsé poprvé popsal německý zoolog Philipp Ludwig Statius Müller v roce 1776. Jsou řazeni do řádu papoušků, rodu Eos, který je blízce příbuzný rodu Pseudoeos.[4]
Bývají popisovány tři poddruhy: Eos histrio challengeri, Eos histrio histrio a Eos histrio talautensis. Nicméně první dva, které pochází z ostrova Miangas a souostroví Sangihe, již zřejmě vyhynuly následkem odlesňování. Přesná doba vyhynutí není známa, nicméně při výpravě v roce 1986 již na Sangihe ani Miangasu žádní loriové nebyli.[5] Populace přežívající na Karakelangu přísluší k subspecii E. h. talautensis.
Popis
Loriové modroprsí jsou malí a lehce stavění ptáci, zároveň také dobří letci. V dospělosti měří asi 30 cm na délku, rozpětí křídel se pohybuje mezi 15 a 16 cm.[5] Není u nich patrný pohlavní dimorfismus[6] a vydávají krátké a ostré pištění.[7]
Mají krátký, ostře zakřivený a jasně oranžový zobák. Peří je na většině těla jasně červené, modrý až fialový je pruh táhnoucí se od šíje přes oči až na čelo. Také náprsenka a peří na nohou jsou modré. Letky jsou zbarveny fialově až fialovo-červeně, krovky bývají červené s černými konci. Spodní strana ocasu je matně červená.[8] Mají šedé nohy s černými drápy, duhovky tmavě hnědé.[9]
V současné době existuje jediná populace loriů na ostrově Karakelang (souostroví Talaudských ostrovů v Molouckém moři).[10] Mimo tento ostrov již všechny populace zřejmě vymřely. Vyhledávají lesy se vzrostlými stromy v nadmořské výšce do 1500 m.
Chování
Loriové modroprsí žijí pouze v korunách stromů – nikdy nesestupují až na zem, ani při hledání potravy.[6][9] Ačkoliv nemigrují na dlouhé vzdálenosti, tak při hledání jídla mohou přelétávat mezi jednotlivými ostrovy. Živí se hlavně nektarem a pylem, podobně jako většina druhů loriů. Sekundárně i hmyzem a ovocem, které sbírají i na zahradách.[6][11] Tito ptáci jsou poměrně hluční, především při přeletech, a ztichnou až při krmení.[6][11]
Hnízdí na urostlých stromech, které jsou ale káceny, čímž loriové přichází o místa k vyvedení mladých. Jako období hnízdění bývá uváděn duben až květen, ale také listopad až prosinec, kdy je největší hojnost ovoce.[11] Samičky snáší jedno až dvě vejce, která poté zahřívají 25 až 26 dnů.[6] Mladí se líhnou téměř holí a slepí: oči otevírají až po deseti až čtrnácti dnech. Do šedesátého dne života jsou již plně opeření a od sedmdesátého se sami krmí.[11] Pohlavně dospívají okolo dvou let.[11]
Mimo období rozmnožování tvoří menší hejna (do osmi jedinců),[12] která se slétávají na palmových plantážích.
Populace a ohrožení
Roku 1996 byla populace loriů modroprsých odhadována na 9 400 až 24 150 jedinců, v roce 1999 byly stavy podobné.[5] K roku 2019 se počet divokých jedinců pohybuje mezi 5 500 až 14 000 kusy.[7]
První zaznamenaný import proběhl v roce 1871, cílem byla zoologická zahrada v Londýně.[13] První odchov byl ale zaznamenán až mnohem později: roku 1965 u soukromého chovatele v Dánsku.[13] Od té doby obchod s exotickým ptactvem jen kvetl: například pozorování v roce 1999 dokázalo, že ročně je z ostrova Karakelang vyvezen tisíc až dva tisíce loriů modroprsých.[2] Nicméně obchod s exotickými zvířaty není jedinou hrozbou, která stojí za úbytkem populace: další z nich je odlesňování a s ním související ztráta přirozeného prostředí.[10] Kvůli němu vymizeli například na souostroví Sangihe.[2]
Dle Mezinárodního svazu ochrany přílohy (IUCN) se jedná o ohrožený druh. Jako jeden ze dvou druhů loriů (společně s vinim modrým Vini ultramarina) se nachází i v první příloze CITES, což znamená, že obchod s živými exempláři je zakázaný.[14] Díky černému obchodu ale import stále pokračuje; většina jedinců je transportována přes blízké Filipíny.[3]
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Red-and-blue lory na anglické Wikipedii.
- ↑ Červený seznam IUCN ohrožených druhů 2021.3. 9. prosince 2021. Dostupné online. [cit. 2021-12-27]
- ↑ a b c d FORSHAW, str. 16.
- ↑ a b IUCN. Eos histrio: BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2013: e.T22684502A48107031. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. DOI 10.2305/iucn.uk.2013-2.rlts.t22684502a48107031.en. (anglicky)
- ↑ HOSPŮDKOVÁ, str. 24.
- ↑ a b c FORSHAW, str. 134.
- ↑ a b c d e Red-and-blue lory [online]. World Parrot Trust [cit. 2019-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b Red-and-blue Lory Eos histrio [online]. BirdLife International [cit. 2019-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ HOSPŮDKOVÁ, str. 15.
- ↑ a b Red-and-blue lory (Eos histrio) [online]. Wildscreen Arkive [cit. 2019-04-09]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu. (anglicky)
- ↑ a b ARINI, Diah Irawati Dwi; PUDYATMOKO, Satyawan; POEDJIRAHAJOE, Erny. Roosting selection by red and blue Lory (Eos histrio Muller, 1776) in Karakelang Island North Sulawesi. Jurnal Penelitian Kehutanan Wallacea. 2017-03-31, roč. 6, čís. 1, s. 61. Dostupné online [cit. 2019-04-09]. ISSN 2407-7860. DOI 10.18330/jwallacea.2017.vol6iss1pp61-71. Archivováno 8. 9. 2019 na Wayback Machine.
- ↑ a b c d e FORSHAW, str. 136.
- ↑ PARR, Mike; JUNIPER, Tony. Parrots: A Guide to Parrots of the World. London: A&C Black, 2010. 586 s. Dostupné online. ISBN 9781408135754. S. 220. (anglicky)
- ↑ a b HOSPŮDKOVÁ, str. 30.
- ↑ HOSPŮDKOVÁ, str. 40.
Literatura
- FORSHAW, Joseph M.; KNIGHT, Frank. Vanished and Vanishing Parrots. 1. vyd. Melbourne: Csiro Publishing, 2017. 352 s. Dostupné online. ISBN 0643106502. (anglicky)
- HOSPŮDKOVÁ, Hana. Loriové – obchod, chov v lidské péči a výskyt v přírodě. České Budějovice, 2015 [cit. 2019-04-09]. 72 s. Bakalářská práce. Jihočeská univerzita v Českých Budějovicích. Vedoucí práce Josef Navrátil. Dostupné online.
Externí odkazy
- Lori modroprsý na The IUCN Red List of Threatened Species
- Lori modroprsý na BioLibu
Obrázky, zvuky či videa k tématu lori modroprsý na Wikimedia Commons
Taxon Eos histrio ve Wikidruzích
Média použitá na této stránce
Autor:
- Information-silk.png: Mark James
- derivative work: KSiOM(Talk)
A tiny blue 'i' information icon converted from the Silk icon set at famfamfam.com
Red-and-blue Lory (Eos histrio talautensis) at Loro Parque, Tenerife, Spain.
Autor: Drägüs, Licence: CC BY-SA 3.0
Red-and-blue Lory at Loro Parque, Tenerife, Spain.