Lyska černá
![]() | |
---|---|
![]() Lyska černá | |
Stupeň ohrožení podle IUCN | |
![]() málo dotčený[1] | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | živočichové (Animalia) |
Kmen | strunatci (Chordata) |
Podkmen | obratlovci (Vertebrata) |
Třída | ptáci (Aves) |
Podtřída | letci (Neognathae) |
Řád | krátkokřídlí (Gruiformes) |
Čeleď | chřástalovití (Rallidae) |
Rod | lyska (Fulica) |
Binomické jméno | |
Fulica atra Linnaeus, 1758 | |
(c) IUCN Red List of Threatened Species, species assessors and the authors of the spatial data., CC BY-SA 3.0 Rozšíření lysky černé. hnízdiště celoroční výskyt zimoviště zatoulanci (závislost na sezóně nejasná) | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Lyska černá (Fulica atra, syn. Fulica prior) je středně velký plovavý pták široce rozšířený na velkém území Eurasie, v Indonésii, Austrálii a severní Africe (viz mapka níže).
Popis
- Délka těla: 37–42 cm
- Rozpětí křídel: 70 cm
- Hmotnost: 0,6–1,2 kg
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6d/Bl%C3%A4sshuhn_Fulica_atra_Richard_Bartz.jpg/215px-Bl%C3%A4sshuhn_Fulica_atra_Richard_Bartz.jpg)
Lyska černá má robustní tělo celé porostlé lesklým černým peřím. Odlišné barvy je pouze bílý zašpičatělý zobák a čelní štítek, červené oči a šedé končetiny, na kterých nemá plovací blány, ale pouze kožní lemy. Mezi pohlavími je slabě vyvinut sexuální dimorfismus. Samec má o něco větší čelní štítek než samice, zbarvením se od sebe neliší. Mladí ptáci jsou barvitější, postrádají čelní štítek a mají bíle zbarvenou přední část hrdla. Čelní štítek bývá navíc o něco větší na jaře než na podzim. Při plavání lyska navíc kývá hlavou střídavě dopředu a dozadu a před potopením provádí jakousi „šipku“.
Život
Lyska černá je typickým obyvatelem stojatých vod všeho druhu, v městech ji můžeme spatřit především v zimě, kdy se stěhuje na parková jezírka. Je částečně tažná. Část evropské a asijské populace se stěhuje na jih a západ a opouští již zamrzlé vody.
Potravu vyhledává především ve vodě a tvoří ji různé druhy vodních rostlin, malí vodní živočichové nebo případě části rostlin rostoucích na břehu. Pokud je vyplašena, s cákáním se nejprve rozbíhá po vodě a mohutně plácá křídly. To může navodit dojem, že nejde o dobrého letce, ale opak je pravdou a nejčastěji se prokazuje při jejich mnohdy dlouhých migracích.
Lyska černá patří mezi poměrně hlučné ptáky s bohatou škálou zvuků. Nejvíce se ozývá při hnízdění nebo vyplašení, přičemž se samice ozývá chraptivým „kev“ a samec ostrým „pix“ nebo „psssi“.
Během období rozmnožování se u samců lysky černé projevuje neobvyklá agrese a masivní bránění svého teritoria, které trvá až do konce hnízdění. Ostrůvkovité a kopcovité hnízdo si staví z vodních rostlin, větviček a rákosu a je vždy umístěné v těsné blízkosti s vodou. Mnohdy buduje ještě jedno hnízdo určené k přespání nebo odpočinku dospělých ptáků. Hnízdí od dubna do května a klade 6 až 15 bíločerných vajec. Mláďata se líhnou po 22 dnech a jsou krmena oběma rodiči. Při nedostatku potravy se však u dospělců objevuje neobvyklá agrese v podobě silného klování, které se může vychýlit až k usmrcení několika mláďat.[2] Jedná se o poměrně dlouhověký druh, který se může dožít i více než 15 let.
- Vejce lysky černé (Fulica atra)
- Hnízdo lysky černé s mláďaty
- Mláďata lysky černé
Výskyt a početnost v Česku
V České republice se jedná o běžný druh vyskytující se na 76–80 % území. Počet hnízdících párů se odhaduje na 20–40 tisíc (v roce 1989 to bylo 30–60 tisíc)[3]. Je též předmětem Dohody o ochraně africko-euroasijských stěhovavých vodních ptáků (AEWA).
Poddruhy
U lysky černé jsou rozeznávány 4 poddruhy:
- Fulica atra atra – Evropa, severní Afrika, Azory, Kanárské ostrovy a střední Asie.
- Fulica atra lugubris – Jáva i Nová Guinea
- Fulica atra novaeguinea – Nová Guinea
- Fulica atra australis – Austrálie, Tasmánie a Nový Zéland
Reference
V tomto článku byly použity překlady textů z článků Eurasian Coot na anglické Wikipedii a Łyska na polské Wikipedii.
- ↑ The IUCN Red List of Threatened Species 2021.3. 9. prosince 2021. Dostupné online. [cit. 2021-12-27].
- ↑ ATTENBOROUGH, David. Life of Birds. [s.l.]: [s.n.], 1998. Dostupné online. ISBN 978-0-691-01633-7. (anglicky)
- ↑ ŠŤASTNÝ, Karel; BEJČEK, Vladimír; HUDEC, Karel. Atlas hnízdního rozšíření ptáků v České republice. Praha: Aventinum, 2006. ISBN 80-86858-19-7..
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu lyska černá na Wikimedia Commons
Galerie lyska černá na Wikimedia Commons
Slovníkové heslo lyska černá ve Wikislovníku
- Příroda.cz
Média použitá na této stránce
Autor:
- Information-silk.png: Mark James
- derivative work: KSiOM(Talk)
A tiny blue 'i' information icon converted from the Silk icon set at famfamfam.com
Autor: , Licence: CC BY-SA 4.0
Eggs of Eurasian coot Two specimens of the same spawn ; collection of Jacques Perrin de Brichambaut.
Autor:
|
Description: The Eurasian Coot Fulica atra, or known as Coot, is a member of the rail and crake bird family, the Rallidae.
Autor: Maggifix, Licence: CC BY-SA 4.0
Blässhuhn-Küken am Wöhrsee, LSG Salzachtal im Gebiet der Stadt Burghausen
Autor:
|
Description: The Eurasian Coot Fulica atra, or known as Coot, is a member of the rail and crake bird family, the Rallidae.
Eurasian Coot Call, Homebush Bay 2004
(c) IUCN Red List of Threatened Species, species assessors and the authors of the spatial data., CC BY-SA 3.0
Mapa rozšírenia druhu lyska čierna (Fulica atra) podľa IUCN verzia 2019-2 :
legenda: Hniezdiaca, výskyt v letnom období (#00FF00), Hniezdiaca, celoročný výskyt (#008000), Nehniezdiaca (#007FFF), Na potuľkách (závislosť na sezóne nejasná) (#FF00FF)
Autor: Onderwijsgek, Licence: CC BY-SA 2.5 nl
Nest met meerkoeten in de Nieuwe Vecht.