Madison Keysová
Madison Keysová | |
---|---|
![]() Madison Keysová na French Open 2021 | |
Stát | ![]() |
Datum narození | 17. února 1995 (29 let) |
Místo narození | Rock Island, Illinois, Spojené státy americké |
Bydliště | Orlando, Florida Spojené státy americké |
Výška | 178 cm |
Hmotnost | 66 kg |
Profesionál od | 17. února 2009 |
Držení rakety | pravou rukou, bekhend obouruč |
Výdělek | 17 538 165 USD |
Tenisová raketa | Wilson |
Dvouhra | |
Poměr zápasů | 376–213 |
Tituly | 8 WTA, 3 ITF |
Nejvyšší umístění | 7. místo (10. října 2016) |
Dvouhra na Grand Slamu | |
Australian Open | semifinále (2015, 2022) |
French Open | semifinále (2018) |
Wimbledon | čtvrtfinále (2015, 2023) |
US Open | finále (2017) |
Velké turnaje ve dvouhře | |
Turnaj mistryň | základní skupina (2016) |
Olympijské hry | 4. místo (2016) |
Čtyřhra | |
Poměr zápasů | 28–38 |
Tituly | 0 WTA, 1 ITF |
Nejvyšší umístění | 56. místo (24. října 2022) |
Čtyřhra na Grand Slamu | |
Australian Open | 3. kolo (2014) |
French Open | semifinále (2022) |
Wimbledon | 2. kolo (2014) |
US Open | 2. kolo (2012) |
Smíšená čtyřhra na Grand Slamu | |
US Open | 2. kolo (2022) |
Týmové soutěže | |
Fed Cup | finále (2018) |
Údaje v infoboxu aktualizovány dne Některá data mohou pocházet z datové položky. | 10. dubna 2024
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/34/Keys_RG15_%287%29_%2818686980673%29.jpg/220px-Keys_RG15_%287%29_%2818686980673%29.jpg)
Madison Keysová (nepřechýleně: Keys, * 17. února 1995 Rock Island) je americká profesionální tenistka. Ve své dosavadní kariéře na okruhu WTA Tour vyhrála osm singlových turnajů včetně Cincinnati Open 2019. V rámci okruhu ITF získala tři tituly ve dvouhře a jeden ve čtyřhře. Praktikuje silový styl tenisu s tvrdými údery.[1]
Na žebříčku WTA byla ve dvouhře nejvýše klasifikována v říjnu 2016 na 7. místě a ve čtyřhře pak v říjnu 2022 na 56. místě. Trénuje ji Georgi Rumenov. Od května do prosince 2016 ji vedl bývalý švédský tenista Thomas Högstedt.[2] V sezóně 2017 obnovila spolupráci s Američankou Lindsay Davenportovou[3] a v roce 2019 se do trenérského týmu vrátil Juan Todero, který ji vedl v letech 2013–2014.
V americkém týmu Billie Jean King Cupu debutovala v roce 2014 čtvrtfinálovým utkáním Světové skupiny proti Itálii, v němž prohrála dvouhru s Camilou Giorgiovou (pro niž se jednalo také o debut) a poté získala jediný bod Američanek ve čtyřhře po boku Lauren Davisové. Do dubna 2024 v soutěži nastoupila k osmi mezistátním utkáním s bilancí 4–5 ve dvouhře a 2–1 ve čtyřhře.[4]
Spojené státy americké reprezentovala na Letních olympijských hrách 2016 v Riu de Janeiru, kde v ženské dvouhře startovala jako sedmá nasazená. Vypadla v semifinále, když nestačila na Němku Angelique Kerberovou. V utkání o bronz pak podlehla Petře Kvitové.
Úřadující světovou jedničku přehrála na šestý pokus, když ve třetím kole cincinnatského Western & Southern Open 2022 vyřadila Polku Igu Świątekovou po dvousetovém průběhu.[5] V semifinále pak podlehla Kvitové.
Soukromý život
Rodiče jsou advokáti ze severozápadu Spojených států, otec Rick Keys je Afroameričan a hrával na škole basketbal, matka Christine Keysová je běloška bez sportovní minulosti. Madison má tři sestry, žádná se tenisu nevěnuje. Od roku 2017 je jejím přítelem americký tenista Bjorn Fratangelo. Dvojice se v roce 2023 zasnoubila.[6]
Tenisová kariéra
S tenisem začala v sedmi letech v Tenisovém klubu v Moline, jednom z pěti spojených měst (Quad Cities) svého rodiště ve státě Illinois. Od devíti let byla členkou Tenisové akademie Johan Everta ve floridském Boca Raton, v níž zčásti trénovala i jeho sestra Chris Evertová.
Během července 2009 ve čtrnácti letech porazila jako členka týmu Philadelphia Freedoms úřadující wimbledonskou vítězku Serenu Williamsovou poměrem gamů 5–1.[7] Stala se jednou z nejmladších tenistek, které vyhrály zápas na okruhu WTA, když ve čtrnácti letech a čtyřiceti osmi dnech stáří zdolala 81. hráčku světa Rusku Allu Kudrjavcevovou na floridském turnaji MPS Group Championships 2009, kam obdržela divokou kartu.
V hlavní grandslamové soutěži debutovala na US Open 2011, kde vypadla ve druhém kole s dvacátou sedmou nasazenou Češkou Lucií Šafářovou po třísetovém průběhu. Do třetího kola postoupila na Australian Open 2013. V úvodních dvou utkáních přešla přes Australanku Casey Dellacquovou a rakouskou turnajovou třicítku Tamiru Paszekovou, než byla nad její síly pátá nasazená Němka Angelique Kerberová. Do třetí fáze se také probojovala ve Wimbledonu 2013. V prvním zápasu si poradila s Britkou Heather Watsonovou a ve druhém s třicátou nasazenou německou tenistkou Monou Barthelovou. Ve třetím kole však skončila na raketě favorizované turnajové čtyřky Agnieszky Radwańské.
Premiérový titul na okruhu WTA Tour si připsala na červnovém AEGON International 2014, hraném na trávě v Eastbourne, kde ve finále zdolala hráčku elitní světové desítky Angelique Kerberovou. Bodový zisk z turnaje kategorie Premier a následné třetí kolo ve Wimbledonu 2014 znamenaly, že se na počátku července vyhoupla na kariérní žebříčkové maximum, když jí patřilo 27. místo.
Do semifinále grandslamu poprvé postoupila na Australian Open 2015. Ve čtvrtém kole vyřadila světovou čtyřku Petru Kvitovou, následně si poradila s krajankou Madison Brengleovou a ve čtvrtfinále zdolala osmnáctou nasazenou Venus Williamsovou. V semifinále však nestačila na favorizovanou světovou jedničku Serenu Williamsovou. Po turnajích v Indian Wells 2015 a Miami Open 2015, kde vyhrála pouze jeden zápas, našla svou dřívější formu na antukovém turnaji v Charlestonu, kde došla do finále bez ztráty jediného setu. Nicméně, v něm podlehla ve třech setech páté nasazené Angelique Kerberové, přestože ve třetím setu vedla 4–1.[8]
2016: Hráčka elitní světové desítky a titul v Birminghamu
Sezónu odstartovala na Australian Open, kde jí v osmifinále vyřadila stejně jako Halepovou Čang Šuaj.[9] Utkání značně ovlivnilo zranění levé nohy Keysové, po kterém marodila až do březnového Indian Wells, hraného v Kalifornii.[10] Tam po volném losu v úvodním kole vypadla s krajankou Nicole Gibbsovou. Po přesunu pak prohrála ve čtvrtfinále Miami Open, když byla nad její síly Němka Angelique Kerberová.[11] Vítězstvím nad Darjou Gavrilovovou pomohla týmu Spojených států k triumfu nad Austrálií v baráži Světové skupiny Fed Cupu.[12]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/51/Madison_Keys_%28US%29_%2824338625772%29.jpg/220px-Madison_Keys_%28US%29_%2824338625772%29.jpg)
V květnu pak skončila v osmifinále antukového Mutua Madrid Open, kde ji z turnaje vyřadila rumunská hráčka Patricia Maria Țigová. Svého třetího finále na okruhu se dočkala na Internazionali BNL d'Italia v Římě, které se stalo jejím prvním finálovým utkáním kategorie Premier 5, a v němž podlehla ve dvou setech Sereně Williamsové.[13] Jednalo se o první ryze americké finále na antuce okruhu WTA Tour po 14 letech, když naposledy předtím se v této fázi antukového turnaje utkaly Serena a Venus Williamsovy na French Open 2002.[14] Po turnaji se vrátila do Top 20 na 17. místo žebříčku. Stejně jako Australian Open, tak i French Open opustila po 4. kole, když v něm podlehla Kiki Bertensové z Nizozemska.[15]
Postupem do finále travnatého AEGON Classic v Birminghamu si ve dvaceti jedna letech zajistila premiérový posun do první světové desítky žebříčku WTA, když postoupila o šest míst na 10. příčku. Stala se tak první Američankou v elitní desítce od Sereny Williamsové, která do ní pronikla v roce 1999.[16] Po jedenácti letech v Top 10 figurovaly tři americké hráčky, vedle Keysové ještě sestry Williamsovy na prvním a devátém místě.[17] V boji o titul porazila Češku Barboru Strýcovou a získala svou druhou trofej v kariéře.[18]
Ve Wimbledonu došla stejně jako na předchozích dvou grandslamech opět do osmifinále, v němž jí stopku vystavila Simona Halepová. Se stejnou soupeřkou pak prohrála ve finále kanadského Rogers Cupu.[19]
Čtvrté místo obsadila ve dvouhře olympijského turnaje v Riu de Janeiru, když mezi poslední čtveřicí hráček nejprve prohrála s Angelique Kerberovou a v boji o bronzovou medaili rovněž i s Petrou Kvitovou.[20] I počtvrté v sezóně dohrála na grandslamu v osmifinále, když ji na newyorském US Open zastavila Dánka Caroline Wozniacká.[21] Zlepšení přišlo v asijské části sezóny, když se probojovala do čtvrtfinále Wuhan Open, v němž ji z pavouku odstavila Simona Halepová. V semifinále pekingského China Open pak podlehla britské tenistce Johanně Kontaové.[22] Místenku na Turnaj mistryň ji zajistil postup do semifinále na turnaji v rakouském Linci, ke kterému však nenastoupila.
V červené základní skupině dvouhry WTA Finals podlehla světové jedničce Angelique Kerberové i Simoně Halepové a porazila pozdější finalistku Dominiku Cibulkovou. V základní fázi obsadila poslední, čtvrté místo.
2017: Zranění a finalistka US Open
V zimní přestávce povolala zpět do svého týmu jako trenérku Lindsay Davenportovou.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4b/Keys_WM17_%283%29_%2836050849651%29.jpg/220px-Keys_WM17_%283%29_%2836050849651%29.jpg)
Australian Open vynechala z důvodu operace levého zápěstí.[3] Na tenisové dvorce se vrátila až březnovým BNP Paribas Open v Indian Wells. V prvním zápase od Turnaje mistryň 2016 porazila Marianu Duqueovou Mariñovou ve dvou setech a poté Naomi Ósakaovou. Podlehla však třinácté nasazené Carolina Wozniacké. Zúčastnila se i navazujícího Miami Open, kde přehrála Viktoriji Goblubicovou, ale nestačila na sedmdesátou druhou hráčku žebříčku Laru Arruabarrenovou, přestože měla v první sadě setboly a ve druhé výhodu brejku.
Antukovou část sezóny zahájila na Volvo Car Open v Charlestonu, kde figurovala jako nejvýše nasazená. Prohrála již v prvním kole ve třech setech s krajankou Shelby Rogersovou, ačkoli získala první sadu. Na španělském Madrid Open skončila rovněž v prvním kole na raketě Misaki Doiové. Horší formu potrvdila na Internazionali BNL d'Italia v Římě, kde obhajovala finálovou účast. V prvním kole podlehla Darji Gavrilovové. Jeden zápas vyhrála až na French Open, kde si v prvním kole poradila s Australankou Ashleigh Bartyovou, aby následně prohrála až s 290. hráčkou světa Petrou Martićovou.
Jednu výhru připsala rovněž ve Wimbledonu, kde přehrála Nao Hibinovou, ale ve druhém kole nestačila na Italku Camilu Giorigovou. Přestože na standfordský Bank of the West Classic přijížděla pouze s pěti výhrami v sezóně, dokázala jej ovládnout, když v semifinále vyřadila wimbledonskou šampionku Garbiñe Muguruzaovou a ve finále krajanku Coco Vandewegheovou.[23] Do prvního grandslamového finále dokráčela na US Open. Při cestě turnajem porazila postupně Elise Mertensovou, Tatjanu Mariovou, sedmnáctou nasazenou Jelenu Vesninovou, čtvrtou nasazenou Elinu Svitolinovou, kvalifikantku Kaiu Kanepiovou a v semifinále již potřetí během jednoho měsíce krajanku a dvacátou nasazenou Coco Vandewegheovou. V boji o titul za hodinu hladce podlehla další krajance a premiérové grandslamové finalistce Sloane Stephensové.[24]
Finále na Grand Slamu
Ženská dvouhra: 1 (0–1)
Stav | rok | turnaj | povrch | soupeřka ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|
Finalistka | 2017 | US Open | tvrdý | ![]() | 3–6, 0–6 |
Zápasy o olympijské medaile
Ženská dvouhra: 1 (0–1)
Stav | datum | turnaj | povrch | soupeřka | výsledek |
---|---|---|---|---|---|
4. místo | 13. srpna 2016 | Rio de Janeiro, Brazílie | tvrdý | ![]() | 5–7, 6–2, 2–6 |
Finále na okruhu WTA Tour
Legenda | |
---|---|
D – dvouhra; Č – čtyřhra | |
Grand Slam (0–1 D) | |
Turnaj mistryň (0) | |
Premier Mandatory & Premier 5 / WTA 1000 (1–2 D) | |
Premier / WTA 500 (6–2 D) | |
International / WTA 250 (1–0 D) |
Dvouhra: 13 (8–5)
Stav | č. | datum | turnaj | povrch | soupeřka ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|
Vítězka | 1. | 21. června 2014 | Eastbourne, Spojené království | tráva | ![]() | 6–3, 3–6, 7–5 |
Finalistka | 1. | 12. dubna 2015 | Charleston, Spojené státy | antuka (z) | ![]() | 2–6, 6–4, 5–7 |
Finalistka | 2. | 15. května 2016 | Řím, Itálie | antuka | ![]() | 6–7(5–7), 3–6 |
Vítězka | 2. | 19. června 2016 | Birmingham, Spojené království | tráva | ![]() | 6–3, 6–4 |
Finalistka | 3. | 31. července 2016 | Montréal, Kanada | tvrdý | ![]() | 6–7(2–7), 3–6 |
Vítězka | 3. | 7. srpna 2017 | Stanford, Spojené státy | tvrdý | ![]() | 7–6(7–4), 6–4 |
Finalistka | 4. | 9. září 2017 | US Open, New York, Spojené státy | tvrdý | ![]() | 3–6, 0–6 |
Vítězka | 4. | 7. dubna 2019 | Charleston, Spojené státy | antuka (z) | ![]() | 7–6(7–5), 6–3 |
Vítězka | 5. | 18. srpna 2019 | Cincinnati, Spojené státy | tvrdý | ![]() | 7–5, 7–6(5–7) |
Finalistka | 5. | 12. ledna 2020 | Brisbane, Austrálie | tvrdý | ![]() | 4–6, 6–4, 5–7 |
Vítězka | 6. | 15. ledna 2022 | Adelaide, Austrálie | tvrdý | ![]() | 6–1, 6–2 |
Vítězka | 7. | 1. července 2023 | Eastbourne, Spojené království (2) | tráva | Darja Kasatkinová | 6–2, 7–6(15–13) |
Vítězka | 8. | 25. května 2024 | Štrasburk, Francie | antuka | ![]() | 6–1, 6–2 |
Finále na okruhu ITF
100 000 $ tournaments |
75 000 $ tournaments |
50 000 $ tournaments |
25 000 $ tournaments |
10 000 $ tournaments |
Dvouhra: 4 (3–1)
Stav | č. | datum | turnaj | povrch | soupeřka ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|
Vítězka | 1. | 27. června 2010 | Cleveland, Spojené státy | tvrdý | ![]() | 6–2, 6–4 |
Finalistka | 1. | 31. října 2010 | Bayamon, Portoriko | tvrdý | ![]() | 6–7(5–7), 4–6 |
Vítězka | 2. | 28. října 2012 | Saguenay, Kanada | tvrdý (h) | ![]() | 6–4, 6–2 |
Vítězka | 3. | 11. listopadu 2012 | Phoenix, Spojené státy | tvrdý | ![]() | 6–3, 7–6(7–1) |
Čtyřhra: 1 (1–0)
Stav | č. | datum | turnaj | povrch | spoluhráčka | soupeřky ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|---|
Vítězka | 1. | 15. července 2012 | Yakima, Spojené státy | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 2–6, [12–10] |
Chronologie výsledků na Grand Slamu
Dvouhra
Turnaj | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | SR | V–P |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Australian Open | A | A | A | 1. kolo | 3. kolo | 2. kolo | SF | 4. kolo | A | ČF | 4. kolo | 3. kolo | A | SF | 3. kolo | A | 0 / 10 | 27–10 |
French Open | A | A | A | A | 2. kolo | 1. kolo | 3. kolo | 4. kolo | 2. kolo | SF | ČF | 1. kolo | 3. kolo | 4. kolo | 2. kolo | 3. kolo | 0 / 12 | 24–12 |
Wimbledon | A | A | A | 2Q | 3. kolo | 3. kolo | ČF | 4. kolo | 2. kolo | 3. kolo | 2. kolo | NH | 4. kolo | A | ČF | 4. kolo | 0 / 10 | 25–10 |
US Open | A | 1Q | 2. kolo | 2Q | 1. kolo | 2. kolo | 4. kolo | 4. kolo | F | SF | 4. kolo | 3. kolo | 1. kolo | 3. kolo | SF | 0 / 12 | 31–12 | |
výhry–prohry | 0–0 | 0–0 | 1–1 | 0–1 | 5–4 | 4–4 | 14–4 | 12–4 | 8–3 | 16–4 | 11–4 | 4–3 | 5–3 | 10–3 | 12–4 | 5–2 | 0 / 44 | 107–44 |
Legenda | |||
---|---|---|---|
SR | poměr vyhraných turnajů ku všem odehraným | W–L V–P | výhry–prohry |
NH | daný rok se turnaj nekonal | A | turnaje se hráč nezúčastnil |
1Q / LQ | prohra v (kole) kvalifikace | 1k / 1R | prohra v daném kole turnaje |
QF / ČF | prohra ve čtvrtfinále | SF | prohra v semifinále |
F | prohra ve finále | Vítěz | vítězství v turnaji |
Postavení na konečném žebříčku WTA
Dvouhra
Rok | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 |
Pořadí | 621. | ▲ 483. | ▲ 315. | ▲ 149. | ▲ 37. | ▲ 31. | ▲ 18. | ▲ 8. | ▼ 19. | ▲ 17. | ▲ 13. | ▼ 16. | ▼ 56. | ▲ 11. | ▼ 12. |
Čtyřhra
Rok | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 |
Pořadí | – | – | 907. | ▲ 265. | ▼ 972. | ▲ 123. | ▼ 240. | ▼ 351. | ▼ 465. | ▼ 479. | – | – | 540. | ▲ 56. | ▼ 549. |
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Madison Keys na anglické Wikipedii.
- ↑ Pozor na ni! Soupeřka Kvitové dává nejtvrdší rány a radí jí bývalá světová jednička [online]. Sport.cz, 2015-01-24 [cit. 2015-01-24]. Dostupné online.
- ↑ Keys Splits With Coach Hogstedt [online]. WTA Tour, Inc., 2016-11-30 [cit. 2016-12-03]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b Keysová přijde o Australian Open. A obnovila spolupráci s Davenportovou [online]. Tenisportal.cz, 2016-12-24 [cit. 2017-09-10]. Dostupné online.
- ↑ Profil na stránkách Billie Jean King Cupu [online]. Billie Jean King Cup [cit. 2022-06-14]. (anglicky)
- ↑ Three takeaways: Keys upsets World No.1 Swiatek in Cincinnati. Women's Tennis Association [online]. 2022-08-19 [cit. 2022-08-20]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Bjorn Fratangelo & Madison Keys Announce Engagement | ATP Tour | Tennis. ATP Tour [online]. [cit. 2023-06-10]. Dostupné online.
- ↑ Freedoms' Keys defeats Serena Williams. Inquirer [online]. 2009-07-14 [cit. 2022-08-20]. Dostupné online.
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Kerberová poprvé vyhrála turnaj na antuce, v Charlestonu přetlačila Keysovou. TenisPortal.cz [online]. 2015-04-13 [cit. 2015-07-07]. Dostupné online.
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Strýcová v Melbourne končí třetí rok po sobě na Azarenkové [online]. Tenisportal.cz, 2016-01-25 [cit. 2016-10-28]. Dostupné online.
- ↑ The Guardian. Australian Open: Injured Madison Keys loses to world No133 Zhang Shuai [online]. The Guardian, 2016-01-25 [cit. 2016-10-28]. Dostupné online.
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Azarenková vyhrála podesáté v řadě. V semifinále ji čeká jediná letošní přemožitelka [online]. Tenisportal.cz, 2016-03-30 [cit. 2016-10-28]. Dostupné online.
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Azarenková dovedla Bělorusko mezi fedcupovou elitu [online]. Tenisportal.cz, 2016-04-17 [cit. 2016-10-28]. Dostupné online.
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Serena po devíti měsících ukončila čekání na 70. titul [online]. Tenisportal.cz, 2016-05-15 [cit. 2016-10-28]. Dostupné online.
- ↑ AFP. Williams v Keys in first all-US clay final since 2002. Daily Mail [online]. 2016-05-14 [cit. 2016-05-16]. Dostupné online.
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Serena smetla Svitolinovou a zahraje si o semifinále [online]. Tenisportal.cz, 2016-06-01 [cit. 2016-10-28]. Dostupné online.
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Strýcová je po obratu posedmé ve finále! Vyzve nastupující hráčku Top 10 Keysovou [online]. Tenisportal.cz, 2016-06-18 [cit. 2016-10-28]. Dostupné online.
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Strýcová hraje o finále. V něm čeká Keysová, jež bude hráčkou Top 10 [online]. Tenisportal.cz, 2016-06-18 [cit. 2016-06-18]. Dostupné online.
- ↑ Petr Pokorný. Birmingham: Ve dvouhře Strýcová nestačila na Keysovou, ve čtyřhře slaví s Plíškovou titul [online]. Tenisportal.cz, 2016-06-19 [cit. 2016-10-28]. Dostupné online.
- ↑ Luboš Zabloudil. Halepová v Montrealu slaví třetí triumf v sezoně [online]. Tenisportal.cz, 2016-07-31 [cit. 2016-10-28]. Dostupné online.
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Bojovnice Kvitová v Riu vydřela bronzovou medaili [online]. Tenisportal.cz, 2016-08-13 [cit. 2016-10-28]. Dostupné online.
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Wozniacká vyřadila i Keysovou a je ve čtvrtfinále [online]. Tenisportal.cz, 2016-09-04 [cit. 2016-10-28]. Dostupné online.
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Kontaová je ve svém největším finále a bude první Britkou v Top 10 od roku 1984 [online]. Tenisportal.cz, 2016-10-08 [cit. 2016-10-28]. Dostupné online.
- ↑ POKORNÝ, Petr. Keysová vybojovala ve Stanfordu svůj třetí titul [online]. Tenisportal.cz, 2017-08-07 [cit. 2017-09-10]. Dostupné online.
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Stephensová ovládla americká finále US Open a slaví první grandslamový titul [online]. Tenisportal.cz, 2017-09-09 [cit. 2017-09-09]. Dostupné online.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Madison Keysová na Wikimedia Commons
- Madison Keysová na stránkách Ženské tenisové asociace (anglicky)
- Madison Keysová na stránkách Mezinárodní tenisové federace (anglicky)
- Madison Keysová na stránkách Billie Jean King Cupu (anglicky)
- Madison Keysová v databázi Olympedia (anglicky)
- Madison Keysová na Facebooku
- Madison Keysová na X (dříve Twitteru)
- Madison Keysová na Instagramu
Média použitá na této stránce
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
Finská vlajka
Flag of Canada introduced in 1965, using Pantone colors. This design replaced the Canadian Red Ensign design.
Autor: Tourism Victoria from Australia, Licence: CC BY 2.0
Madison Keys (US)