Maxmilián Valentin z Martinic
Maxmilián Valentin z Martinic | |
---|---|
![]() Portrét od Jana Kašpara Doomse z roku 1671 | |
Nejvyšší zemský hofmistr Českého království | |
Ve funkci: 13. listopad 1658 – 20. prosinec 1677 | |
Panovník | Leopold I. |
Předchůdce | Kryštof Ferdinand Popel z Lobkowicz |
Nástupce | Vilém Albrecht Krakowský z Kolowrat |
Nejvyšší zemský komorník Českého království | |
Ve funkci: 12. srpen 1656 – 1658 | |
Panovník | Ferdinand III., Leopold I. |
Předchůdce | Ferdinand Arnošt z Valdštejna |
Nástupce | Jan Bedřich z Trauttmansdorffu |
Nejvyšší zemský sudí Českého království | |
Ve funkci: 1652 – 1656 | |
Panovník | Ferdinand III. |
Předchůdce | Ferdinand Arnošt z Valdštejna |
Nástupce | Vilém Albrecht Krakowský z Kolowrat |
Nejvyšší zemský sudí Moravského markrabství | |
Ve funkci: 1651 – 1652 | |
Panovník | Ferdinand III. |
Předchůdce | František Magnis |
Nástupce | Lev Vilém z Kaunitz |
Komorník nad stříbry | |
Ve funkci: 1642 – 1644 | |
Panovník | Ferdinand III. |
Osobní číšník císaře | |
Ve funkci: 1641 – ? | |
Panovník | Ferdinand III. |
Tajný rada | |
Císařský komoří | |
Narození | kolem 1620 |
Úmrtí | 20. prosinec 1677 Praha ![]() |
Místo pohřbení | katedrála svatého Víta |
Choť | Anna Kateřina Bukůvková z Bukůvky |
Rodiče | Jaroslav Bořita z Martinic a Marie Eusebie ze Šternberka |
Děti | Jaroslav Bernard z Martinic Jiří Adam II. Bořita z Martinic Maxmilián Quido z Martinic Anna Františka Martinicová, provdaná Kinská Zuzana Renata Martinicová, provdaná Czerninová |
Příbuzní | Jiří Adam I. z Martinic a Bernard Ignác Jan z Martinic (sourozenci) Adolf Bernard z Martinic, Marie Filipína z Martinic[1], Marie Karolína z Martinic[2], František Michal z Martinic a Zuzana Renata z Martinic (vnoučata) |
Zaměstnání | politik |
Profese | šlechtic |
Náboženství | římskokatolické |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Maxmilián Valentin hrabě z Martinic (asi 1620/1621 – 20. prosinec 1677, Praha) byl český šlechtic ze starobylého rodu Martiniců, řadu let zastával vysoké úřady ve správě Českého království, vlastnil rozsáhlé statky v různých částech Čech.
Původ a kariéra
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/80/Martinic-Wappen_1600.png/220px-Martinic-Wappen_1600.png)
Narodil se pravděpodobně v roce 1620 nebo spíše 1621 (podle nejnovějších výzkumů historika Zdeňka Hojdy, dříve se udávalo chybné datum k roku 1612),[3] byl nejmladším ze sedmi synů z manželství nejvyššího purkrabího Jaroslava Bořity hraběte z Martinic (1582–1649) a jeho první manželky Marie Eusebie ze Šternberka. Díky otci od mládí nacházel uplatnění u dvora, od roku 1641 byl osobním šenkem císaře Ferdinanda III., v letech 1642–1644 vrchním komorníkem nad stříbry a poté císařským komořím, později se stal i tajným radou.
V zemských úřadech se prosadil nejprve na Moravě, odkud pocházela jeho manželka, a v letech 1651–1652 byl nejvyšším sudím Moravského markrabství. Mezitím po otci (1649) a bratrovi (1651) zdědil statky v Čechách, kam vzápětí trvale přesídlil. Následovala úspěšná kariéra v českých zemských úřadech – v Českém království byl postupně nejvyšším sudím (1652–1656), nejvyšším komorníkem (1656–1658) a nakonec nejvyšším hofmistrem (1658–1677).[4]
Majetkové poměry
V roce 1640 se oženil s Annou Kateřinou Bukůvkovou z Bukůvky (1624–1685), která sice nepocházela z nijak významné rodiny, přesto byla dědičkou poměrně velkého majetku na Moravě. Když v roce 1652 s manželem natrvalo přesídlila do Čech, zděděné moravské statky postupně prodala (Pačlavice 1649, Ivanovice na Hané 1652, Třemešek 1653).[5]
Po otci Jaroslavovi zdědil v roce 1649 Prunéřov, k němuž v roce 1652 získal od bratra Bernarda Ignáce Ahníkov a vytvořil spojené panství Ahníkov-Prunéřov. Po smrti bezdětného bratra Jiřího Adama I. (1651) zdědil v západních Čechách rozsáhlé panství Klenová s dvěma hrady, městečkem Strážovem a 18 vesnicemi. Od manželky Jiřího Adama I. navíc v roce 1651 koupil za 100 000 zlatých panství Bystré ve východních Čechách. V roce 1655 po vymřelém rodu Leskovců zdědil panství Horní Cerekev na Vysočině. Cerekev o pět let později vyměnil s bratrem Ferdinandem za západočeskou Plánici, která byla blíž jeho panství Klenová. Klenovou ovšem v roce 1669 prodal Šternberkům, zatímco Plánice zůstala v majetku Martiniců až do vymření rodu v roce 1789. Dočasně dostal od bratra Bernarda Ignáce do užívání také panství Hořovice. Po prodeji Klenové v roce 1669 zakoupil zadlužené panství Hořepník na Vysočině.
Po několika změnách a převodech se majetek Maxmiliána Valentina stabilizoval do podoby panství Bystré, Ahníkov-Prunéřov, Plánice a Hořepník, která byla od sebe značně vzdálená v různých částech Čech. K poddaným vystupoval velmi příkře, například na panství Bystré zvýšil robotu ze tří na šest dnů v týdnu a bysterským odmítl potvrdit jejich starší privilegia. V Bystrém nechal rozšířit zámek a po nálezu železné rudy založil nedaleko odtud vysokou pec. Další želený hamr fungoval v Lačnově u Poličky. I když produkce železářských výrobků měla jen krátké trvání, ve své době značně přispěla k výnosnému hospodaření bysterského panství. Jméno Maxmiliána Valentina a jeho manželky dodnes připomínají názvy osad Maksičky a Kateřinky v katastru obec Korouhev poblíž lačnovského hamru.[6] Robotní povinnosti zvyšoval také na svých severočeských panstvích (Ahníkov), naopak hned po zakoupení Hořepníku místním měšťanům potvrdil jejich privilegia a právo na pořádání trhů (1670).[7] Spolu s bratrem Bernardem Ignácem patřil k významným mecenášům církve v době rekatolizace pobělohorských Čech, například finančně podpořil františkánský klášter v Hájku u Prahy.
Zemřel v Praze a je pohřben v martinické hrobce v katedrále sv. Víta. Majetek v západních a severních Čechách zdědili synové, vdova Anna Kateřina dostala do doživotního užívání panství Bystré.
Potomstvo
I když pocházel z početné rodiny, nakonec byl jediným ze svých bratrů, kdo zanechal mužské potomstvo a zajistil tak pokračování rodu Martiniců. Jeho synové patřili k vlivným osobnostem vídeňského dvora.
- Jaroslav Bernard (1642–1685)
- Jiří Adam II. (1645–1714)
- Maxmilián Guidobald (1664–1733)
- Anna Františka, manželka Václava Norberta Kinského
- Zuzana Renata, manželka Tomáše Zachariáše Černína
Odkazy
Reference
- ↑ Darryl Roger Lundy: The Peerage.
- ↑ Leo van de Pas: Genealogics.org. 2003.
- ↑ HOJDA, Zdeněk. Bernard Ignác z Martinic – pokus o portrét fundátora. In: Slánské rozhovory 2008. Slaný: [s.n.] S. 12.
- ↑ Ottův slovník naučný, díl XVI.; Praha 1900 (reprint 1999), str. 919-921 ISBN 80-7185-237-6
- ↑ BŘEZINA, Vladimír: Rod Bukůvků z Bukůvky od středověku do 20. století; České Budějovice, 2008, str. 32-33, 78-79 ISBN 978-80-86829-33-3
- ↑ GLOSER, Jaroslav jun.: Knížka o Bystrém; Bystré, 1993, str. 6-7
- ↑ KUČA, Karel: Města a městečka v Čechách, na Moravě a ve Slezsku; Praha, 1997, str. 201-202 ISBN 80-85983-14-1
Externí odkazy
Média použitá na této stránce
Autor: David Liuzzo, eagle by N3MO (re-uploaded by Dragovit), Licence: CC BY-SA 3.0
Banner of the Holy Roman Empire, double headed eagle without haloes (1400-1806)
Jan Gaspar Dooms, Portrét Maxmiliána Valentina z Martinic (1671)
Exlibris: Wappen der Martinic (Martinitz), mit zwei Greifen als Schildhaltern und manieristischer Dekoration. Knapp beschnitten, oben mit Bildverlust. Inschrift "Omnia Cordis habet. Effulget titulis Heros..."