Monacká kuchyně je ovlivněná francouzskou a italskou kuchyní, a řadí se mezi středomořské kuchyně. Kuchyně Monaka[1] hojně používá ryby a mořské plody. Nejznámějším tradičním pokrmem v Monaku jsou taštičky barbajuan. Je to pečivo nejčastěji naplněné sýrem, rýží, pórkem nebo špenátem. Nejoblíbenějším nápojem je šampaňské nebo kvalitní víno pocházející z francouzských nebo italských vinic.
Monako převzalo mnoho z francouzské a italské kuchyně, přesto má svoji charakteristickou kuchyni. Využívá mnoho ryb (tresku, ančovičky), mořských plodů, ovoce a zeleninu (cibuli, česnek, olivy, olivový olej). Základním pokrmem je chléb, který se konzumuje k většině jídel a i samostatně s nejrůznějšími delikatesami. Mezi kořením převažují bazalka, bobkový list, fenykl a šafrán. Pokrmy se připravují výhradně z kvalitních surovin.
Tradiční jídla
Barbajuan, národní jídlo, smažené taštičky plněné špenátem a sýrem, případně i dalšími ingrediencemi (mangolem, ricottou, pórkem, česnekem a bylinkami). Nejčastěji se podávají jako předkrm.
Stocafi, národní jídlo, pokrm ze sušené tresky, která je uvařená v rajčatové omáčce s černými olivami, česnekem a další zeleninou. Omáčka se dolévá vínem nebo koňakem. Jako příloha jsou podávány brambory.
Pan Bagmat, národní jídlo, sendvič s masem a čerstvou zeleninou. Často je obložen tuňákem nebo ančovičkami. Dále může obsahovat vařená vejce, kapary, zelený salát, plátky rajčat, olivy a olivový olej na zálivku.Bouillabaisse
Pissaladiere, slaný koláč obložený ančovičkami, cibulkou, rajčaty a olivami
Crepe Suzette, palačinky polité likérem Grand Marnier a zapálené. Toto sladké jídlo objevil v roce 1896 šéfkuchař Henri Charpentiera. Servíroval je budoucímu králi AnglieEdwardu VII. Omylem jídlo zapálil, přesto jej králi naservíroval. Králi a jeho dívce Suzette palačinky chutnaly, proto je po ní pojmenoval.
Nápoje
Víno, francouzská a italská vína. Víno se používá také jako ingredience do mnoha pokrmů, při pečení masa a do omáček.