Monte-Carlo Rolex Masters 2018
Monte-Carlo Rolex Masters 2018 | |
---|---|
Datum: | 15.–22. dubna 2018 |
Ročník: | 112. |
Místo: | Roquebrune-Cap-Martin, Francie uvedeno Monte Carlo, Monako |
Dějiště: | Monte Carlo Country Club |
Kategorie: | ATP World Tour Masters 1000 |
Dotace: | 5 238 735 € |
Prize money: | 4 872 105 € |
Soutěže: | 56 dvouhra / 24 čtyřhra |
Povrch: | antuka / venku |
Vítězové | |
mužská dvouhra | |
![]() | |
mužská čtyřhra | |
![]() ![]() | |
Monte-Carlo Rolex Masters | |
< 2017 2019 > |
Monte-Carlo Rolex Masters 2018 byl profesionální tenisový turnaj mužů, hraný jako součást okruhu ATP World Tour, v areálu Monte Carlo Country Clubu na otevřených antukových dvorcích. Probíhal mezi 15. až 22. dubnem 2018 ve francouzském příhraničním městě Roquebrune-Cap-Martin u Monte Carla jako sto dvanáctý ročník turnaje.
Turnaj se po grandslamu a Turnaji mistrů řadil do třetí nejvyšší kategorie okruhu ATP World Tour Masters 1000. Jeho dotace činila 5 238 735 eur. Podesáté se oficiálním generálním sponzorem stala švýcarská hodinářská společnost Rolex, jejíž název byl součástí oficiálního pojmenování.
V rámci kategorie Masters 1000 se nejednalo o událost s povinným startem hráčů. Zvláštní pravidla tak upravovala přidělování bodů i počet hráčů. Z hlediska startujících do soutěže dvouhry a čtyřhry nastoupil počet tenistů obvyklý pro nižší kategorii ATP World Tour 500, zatímco body byly přiděleny podle rozpisu kategorie Masters 1000.
Nejvýše nasazeným hráčem ve dvouhře se stal první tenista světa, obhájce titulu a desetinásobný vítěz[1] Rafael Nadal ze Španělska. Jako poslední přímý účastník do hlavní singlové soutěže nastoupil argentinský 61. hráč žebříčku Guido Pella.[2]
Sedmdesátý šestý singlový titul z okruhu ATP Tour si odvezl 31letý Rafael Nadal, který vyhrál jako první tenista v otevřené éře stejný turnaj jedenáctkrát a navýšil rekordní počet antukových titulů na padesát čtyři. Rovněž se třicátou první trofejí ze série Masters osamostatnil na čele hodnocení této kategorie. Trofejí si zajistil setrvání na postu světové jedničky.[3][4] Rekordní sto šestnáctý společný deblový titul na okruhu ATP Tour získal bratrský pár 39letých Američanů Boba a Mika Bryanových, kteří vyhráli Monte-Carlo Masters pošesté. Oba také navýšili 38.deblovým titulem rekord v sérii Masters.[5]
Rozdělení bodů a finančních odměn
Rozdělení bodů
Soutěž | vítězové | finalisté | semifinalisté | čtvrtfinalisté | 16 v kole | 32 v kole | 64 v kole | Q | Q2 | Q1 |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
dvouhra[2] | 1000 | 600 | 360 | 180 | 90 | 45 | 10 | 25 | 16 | 0 |
čtyřhra[6] | 0 | — | — | — |
Finanční odměny
Soutěž | vítězové | finalisté | semifinalisté | čtvrtfinalisté | 16 v kole | 32 v kole | 64 v kole | Q2 | Q1 |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
dvouhra[2][7] | 935 385 € | 458 640 € | 230 830 € | 117 375 € | 60 945 € | 32 135 € | 17 350 € | 3 505 € | 1 785 € |
čtyřhra[6] | 289 670 € | 141 820 € | 71 130 € | 36 510 € | 18 870 € | 9 960 € | — | — | — |
částky ve čtyřhře jsou uvedeny na pár |
Dvouhra mužů
Nasazení
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ae/2018_Monte-Carlo_Masters_IMG_2379_%2840836226325%29.jpg/220px-2018_Monte-Carlo_Masters_IMG_2379_%2840836226325%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ef/2018_Monte-Carlo_Masters_IMGL0410_%2842396211971%29.jpg/220px-2018_Monte-Carlo_Masters_IMGL0410_%2842396211971%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/70/2018_Monte-Carlo_Masters_IMGL0583_%2840587790910%29.jpg/220px-2018_Monte-Carlo_Masters_IMGL0583_%2840587790910%29.jpg)
Stát | Hráč[2] | ATP | Nasazení |
---|---|---|---|
![]() | Rafael Nadal | 1. | 1. |
![]() | Marin Čilić | 3. | 2. |
![]() | Alexander Zverev | 4. | 3. |
![]() | Grigor Dimitrov | 5. | 4. |
![]() | Dominic Thiem | 7. | 5. |
![]() | David Goffin | 10. | 6. |
![]() | Lucas Pouille | 11. | 7. |
![]() | Pablo Carreño Busta | 12. | 8. |
![]() | Novak Djoković | 13. | 9. |
![]() | Diego Schwartzman | 15. | 10. |
![]() | Roberto Bautista Agut | 17. | 11. |
![]() | Tomáš Berdych | 18. | 12. |
![]() | Fabio Fognini | 20. | 13. |
![]() | Milos Raonic | 22. | 14. |
![]() | Albert Ramos-Viñolas | 23. | 15. |
![]() | Adrian Mannarino | 25. | 16. |
Žebříček ATP k 9. dubnu 2018 |
Jiné formy účasti
Následující hráči obdrželi divokou kartu do hlavní soutěže:
Félix Auger-Aliassime
Lucas Catarina
Thanasi Kokkinakis
Gilles Simon
Následující hráči se do hlavní soutěže probojovali z kvalifikace[7]:
Andreas Seppi
Marco Cecchinato
Dušan Lajović
Stefanos Tsitsipas
Pierre-Hugues Herbert
Ilja Ivaška
Jérémy Chardy
Následující hráči postoupili z kvalifikace jako tzv. šťastní poražení:
Odhlášení
- před zahájením turnajem
Pablo Carreño Busta → nahradil jej
Guillermo García-López
Alexandr Dolgopolov → nahradil jej
Mirza Bašić
David Ferrer → nahradil jej
Guido Pella
Filip Krajinović → nahradil jej
Florian Mayer
Leonardo Mayer → nahradil jej
Márton Fucsovics
Gaël Monfils → nahradil jej
Julien Benneteau
Jo-Wilfried Tsonga → nahradil jej
Tennys Sandgren
Mužská čtyřhra
Nasazení
Stát | Hráč[6] | Stát | Hráč[6] | ATP | Nasazení | ||
---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | Łukasz Kubot | ![]() | Marcelo Melo | 2. | 1. | ||
![]() | Henri Kontinen | ![]() | John Peers | 9. | 2. | ||
![]() | Oliver Marach | ![]() | Mate Pavić | 9. | 3. | ||
![]() | Bob Bryan | ![]() | Mike Bryan | 14. | 4. | ||
![]() | Pierre-Hugues Herbert | ![]() | Nicolas Mahut | 22. | 5. | ||
![]() | Jean-Julien Rojer | ![]() | Horia Tecău | 23. | 6. | ||
![]() | Jamie Murray | ![]() | Bruno Soares | 29. | 7. | ||
![]() | Ivan Dodig | ![]() | Rajeev Ram | 37. | 8. | ||
Žebříček ATP k 9. dubnu 2018; číslo je součtem žebříčkového postavení obou členů páru |
Jiné formy účasti
Následující páry obdržely divokou kartu do hlavní soutěže:
Romain Arneodo /
Hugo Nys
Simone Bolelli /
Fabio Fognini
Následující pár postoupil z pozice náhradníka:
Odhlášení
- před zahájením turnajem
Přehled finále
Mužská dvouhra
Rafael Nadal vs.
Kei Nišikori, 6–3, 6–2
Mužská čtyřhra
Bob Bryan /
Mike Bryan vs.
Oliver Marach /
Mate Pavić, 7–6(7–5), 6–3
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku 2018 Monte-Carlo Rolex Masters na anglické Wikipedii.
- ↑ ZABLOUDIL, Luboš. Nadal slaví 70. titul a rekordní trofeje: 50. z antuky a 10. z Monte Carla! [online]. Tenisportal.cz, 2017-04-23 [cit. 2017-04-24]. Dostupné online.
- ↑ a b c d Monte-Carlo Rolex Masters 2018 – mužská dvouhra [PDF]. ATP Tour, Inc. [cit. 2018-04-14]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Nadal Clinches La Undécima [online]. 22-04-2018. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Luboš Zabloudil, TenisPortal.cz. Nadal v Monte Carlu slaví rekordní 11. titul z jednoho turnaje! [online]. MONTE CARLO: TenisPortal.cz, 2018-04-22 [cit. 2018-04-23]. Dostupné online.
- ↑ Luboš Zabloudil, TenisPortal.cz. Bratři Bryanovi pošesté ovládli Monte Carlo a mají 38. titul z Masters [online]. MONTE CARLO: TenisPortal.cz, 2018-04-22 [cit. 2018-04-23]. Dostupné online.
- ↑ a b c d Monte-Carlo Rolex Masters 2018 – mužská čtyřhra [PDF]. ATP Tour, Inc. [cit. 2018-04-14]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b Monte-Carlo Rolex Masters 2018 – kvalifikace mužské dvouhry [PDF]. ATP Tour, Inc. [cit. 2018-04-14]. Dostupné online. (anglicky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Monte-Carlo Rolex Masters 2018 na Wikimedia Commons
Média použitá na této stránce
This is the national flag of Belgium, according to the Official Guide to Belgian Protocol. It has a 13:15 aspect ratio, though it is rarely seen in this ratio.
Its colours are defined as Pantone black, Pantone yellow 115, and Pantone red 032; also given as CMYK 0,0,0,100; 0,8.5,79,0; and 0,94,87,0.Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
Flag of Canada introduced in 1965, using Pantone colors. This design replaced the Canadian Red Ensign design.
Flag of Australia, when congruence with this colour chart is required (i.e. when a "less bright" version is needed).
See Flag of Australia.svg for main file information.Finská vlajka
Autor: JC, Licence: CC BY-SA 2.0
2018 Monte-Carlo Masters
Autor: JC, Licence: CC BY-SA 2.0
2018 Monte-Carlo Masters
Autor: JC, Licence: CC BY-SA 2.0
2018 Monte-Carlo Masters