Naftalij Aronovič Frenkel
Naftalij Aronovič Frenkel | |
---|---|
![]() | |
Narození | 1883 Haifa, Osmanská říše |
Úmrtí | 1960 (ve věku 76–77 let) Moskva, SSSR |
Místo pohřbení | Vvěděnský hřbitov |
Povolání | ženista, mučitel, inženýr a vězeňský pracovník |
Ocenění | Leninův řád Řád rudého praporu práce Řád rudé hvězdy |
Citát | |
Z trestance musíme dostat všechno v prvních třech měsících – pak ho už nepotřebujeme. | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Naftalij Aronovič Frenkel, rusky Нафталий Аронович Френкель (1883–1960) byl ruský židovský podnikatel a člen sovětské tajné policie, který proslul jako organizátor práce v Gulagu, počínaje Soloveckým táborem zvláštního určení na Soloveckých ostrovech, který je považován za jeden z prvních Gulagů.
Život
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/14/Frenkel2.jpg/220px-Frenkel2.jpg)
Jeho původ není zcela jasný. Alexandr Solženicyn ho popisuje jako „Tureckého Žida narozeného v Istanbulu“[1]. Jiné zdroje o něm hovoří jako o „maďarském továrníkovi“.[2] Další tvrdí, že Frenkel pochází z Oděsy.[3] Pak další píší, že byl z Rakouska či Palestiny nebo že pracoval ve Fordově továrně v USA. Jeho záznam z vězeňské knihy jasně hovoří, že byl z Haify, tehdy součástí Osmanské říše. Odtud se dostal (možná přes Oděsu, možná přes Rakousko-Uhersko) do SSSR, kde je popisován jako 'obchodník'.[4][5]
Absolvoval obchodní školu a obchodoval s dřívím. V Mariupoli založil firmu a brzy se stal milionářem, „lesním králem Černého moře“. Měl vlastní parníky a vydával vlastní noviny Kopejka, které pomlouvaly konkurenty. V první světové válce pašoval zbraně přes Gallipoli.
V roce 1916 větřil v Rusku nebezpečí a převedl svůj kapitál do Turecka, kam i odjel. V letech NEPu přijel do SSSR a na tajný příkaz GPU vytvořil, jakoby z vlastní iniciativy, černou burzu na vykupování skvostů a zlata za papírové sovětské rubly. Pamatovali si jej z dřívějška, důvěřovali mu a zlato proudilo do GPU. Po skončení výkupu ho GPU zavřelo. Avšak již na Lubjance a po cestě do Solovek navázal kontakt nahoru.
Po příjezdu na Solovky (1927) ho hned oddělili od transportu, umístili do kamenné boudy mimo území kláštera, dali mu k ruce sluhu a dovolili volný pohyb po ostrově. Stal se velitelem ekonomického oddělení (s výhodami svobodného zaměstnance) a vyslovil svou slavnou tezi o využití vězňů: „z trestance musíme dostat všechno v prvních třech měsících – pak ho už nepotřebujeme.“ Od roku 1928 v Kemu buduje výnosnou přidruženou výrobu. Zakázal tamní noviny, časopisy, divadlo i muzeum. Tisíce lidí zemřely v důsledku děsivých podmínek v lágru za vlády Frenkela a popravy bez soudu nebyly žádnou výjimkou.
V roce 1929 pro něj přiletělo letadlo z Moskvy a odvezlo ho k audienci u Stalina. Hovořili spolu tři hodiny. Frenkel vypracoval rozsáhlý projekt pracovních táborů po celém severu země a dokázal moskevskému vedení, jak výhodná a efektivní je bezplatná práce vězňů. Vedení SSSR se tento projekt nesmírně zalíbil a první stavbou, na které ho chtěli vyzkoušet, byl Bělomořský kanál.
Vznikla celá síť pracovních táborů, v nichž už v květnu roku 1930 bylo vězněno 171 251 lidí. 3. června téhož roku bylo Radou práce a obrany SSSR přijato konečné rozhodnutí o stavbě kanálu. Práce plynula neuvěřitelným tempem. Dne 1. července 1931 byl dokončen nákres celého projektu, 1. srpna téhož roku byly zahájeny stavební práce a na jaře roku 1933 už po novém kanálu pluly první parníky.
Reference
- ↑ Alexandr Solženicyn, Souostroví Gulag, New York, 1973, vol. II, p. 76
- ↑ Malsagov, S.A., Island Hell: A Soviet Prison in the Far North, trans. F.H. Lyon, London, 1926, pp. 61-73
- ↑ Shiryaev, Boris, Neugasimaya lampada, Moskva, 1991, p. 137-8
- ↑ ibid., p. 137-48
- ↑ Rozanov, Mikhail, Solovetskii kontslager v monastire, Moskva, 1979, pp. 174-91
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Naftalij Aronovič Frenkel na Wikimedia Commons
Média použitá na této stránce
a photo of Naftaliy Frenkel, the general director of Belomorkanal construction
OGPU-chiefs responsible for construction of the White Sea - Baltic Canal, Right: Naftaly Frenkel, Center: Matvei Berman (head of the Gulag from 1932-1939), Left: Afanasev (Head of the southern part of BelBaltLag)